164 



SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I919. 



[8] 



skogar, nämligen att stor brist råder å mogen eller nästan mogen skog, 

 samt att kalmarksarealen är allt för stor. 



En jämförelse mellan en normalskog med 8o-årig omloppstid och 5 

 års kulturtid, d. v. s. den tid som beräknas åtgå från ett hygges avverk- 

 ning, tills det bör vara försett med fullgod naturlig eller kulturåterväxt, 

 visar att en stor brist råder i de huggbara åldersklasserna, samt att åter- 

 växten ej håller jämna steg med avverkningarna. 



Såsom synes är kalmarksarealen mer än dubbelt för stor, brist råder 

 i åldersklassen i — 20 år, i åldersklassen 41 — 60 år samt mycket stor 

 brist i åldersklassen 61 — 80 år, där arealen med tillägg av arealen för 

 åldersklassen 81 — 00 år uppgår till ungefär hälften av det normala. 



Om nu de arealer, som i verkligheten upptagas av de olika ålders- 

 klasserna, vore väl bevuxna med fullsluten, växtlig och god skog, vore 

 ju situationen ej så beklaglig, men tyvärr är ej så förhållandet, i det att 

 slutenheten å de flesta ställen lämnar mycket övrigt att önska, en om- 

 ständighet som yttermera sänker virkesmängden. 



En motsvarande beskrivning över skogarna till de större egendomarna 

 och de få träförädlingsbolag, som finnas i länet, skulle givetvis lämna 

 ett annat resultat. A dylika skogar bedrivas skogsodlingarna i regel 

 intensivt, gallringarna hava synnerligast de sista 10 åren utförts å ett 

 för skogens tillväxt stimulerande sätt, och virkeskapitalet torde i stort 

 sett få anses normalt. 



Visserligen råder även här i allmänhet brist å fullmogen skog, men 

 genom att skogsodlingarna och gallringarna bedrivas så intensivt, torde 

 den uthålliga avkastningen i massa vara mycket god, även om avkast- 

 ningen i dyrbart kvalitetsvirke är mindre än den kunde vara. 



Givetvis finnas även exempel på verkligt god, omtänksam skogsskötsel, 

 på stort intresse för skogsodling å många smärre hemman, men jäm- 



