[13] ÄLVSBORGS LÄXS LANDSTINGSOMRÅDE. 219 



allmänheten med löpeldens fart. Det är också i hög grad att befara, 

 att det förfarande, som på sina håll med framgång försökts, nämligen 

 att plötsligt och med stor arbetsstyrka forcera fram en otillåten avverk- 

 ning, skall anses vara ett efterföljansvärt exempel. Sådant förfarande 

 kan uppenbarligen icke helt förhindras, men en straffpåföljd mot uppen- 

 bara överträdelser av förbiiden i §§ 2 och ^ skulle sannolikt i flertalet 

 fall verka tillräckligt avhållande . Upprepade dylika fall hava inträffat 

 inom länet, dä avverkningar bedrivits — icke blott av mindre skogs- 

 ägare och enskilda avverkare, utan även av större skogsbolag — med 

 uppenbar avsikt att kringgå lagens bestämmelser. 



Det tinnes även en annan kategori avverkare, som lika uppenbart av- 

 siktligt br}-ta mot lagens avverkningsbestämmelser, men som göra det 

 mera med list. I till synes fullt lojala avsikter rekvirera de biträde från 

 skogsvårdsstyrelsen för anvisning och utstämpling med avseende å till- 

 ämnad avverkning. Skogsvårdsstyrelsen låter utstämpla de träd, som 

 få avverkas, eller lämnar annan erforderlig anvisning, men saknar då 

 anledning meddela förbud för avverkning i övrigt och kan omöjligt hålla 

 ständig kontroll över att anvisningarna överallt efterlevas. Det har då 

 hänt, att vederbörande utfört avverkningen i rak strid mot anvisningarna, 

 något som för sent kommit till skogsvärdsstyrelsens kännedom för att 

 kunna förhindras. Det är för den lojala allmänheten upprörande och 

 demoraliserande, att sådant får förbliva ostraffbart. Då man iakttager 

 dylika fall, är man frestad säga att lagen på grund av brist på allmän 

 straffbestämmelse i första rummet drabbar de lojala, men låter de, som 

 avsiktligt söka kringgå lagens bestämmelser, vara skäligen ostörda. 



Skogsvårdsstyrelsen anser därför erforderligt att så att säga legalisera 

 den praxis att begära anvisning hos skogsvårdsstyrelsen, som av sig 

 självt utbildat sig, och samtidigt stadga kriminell påföljd för den, som 

 antingen åsidosätter lämnade anvisningar eller eljest företager avverkning 

 i uppenbar strid med bestämmelserna i §§ 2 och 4. 



För den skull anser skogsvårdsstyrelsen det önskvärt, att lagen kom- 

 pletteras med en ny paragraf av exempelvis följande lydelse: 



»Påkallar markägare eller innehavare av avverkningsrätt, med hänsyn 

 till tillämpad avverkning, yttrande av skogsvårdsstyrelsen, huruvida visst 

 skogsbestånd är sådant, att stadgandet i § 2 har tillämpning, eller huru 

 i visst skogsbestånd avverkningen må bedrivas, utan att stadgande i denna 

 lag varder överträtt, äge han därom göra skriftlig ansökan med uppgift 

 om avverkningsområdets läge, omfattningen av och sättet för avverk- 

 ningen samt sökandens postadress, och åligger det skogsvårdsstyrelsen 

 snarast möjligt i ärendet meddela skriftligt besked, som utan dröjsmål 

 skall i rekommenderat brev sökanden tillställas.» 



