1 6 o. ENEROTH. 



vad de olika fabrikaten kostade honom i tillverkning, ojn fördelningen 

 a\' verkstadens allmänna omkostnader gjordes uteslutande efter åtgången 

 av råmaterial. Förhållandena inom skogsbruket äro alldeles analoga. 



Den grundläggande tankegången vid all omkostnadsfördelning är ju, 

 att varje gren av företaget, eller varje fabrikat eller varje dimension bör 

 få bära den del av dessa allmänna omkostnader, som motsvarar den nytta 

 produkten eller sortimentet i fråga haft av det arbete, för vilket dessa 

 kostnader utgöra lön, eller de kapital, å vilka de utgöra ränta. 



Av de olika utgiftsposter, som tillsammans utgöra skogsbrukets om- 

 kostnader, torde utgifterna för förvaltning och bevakning få anses stiga 

 och falla med skogshushållningens intensitet d. v. s. dess arhets\x\X.^r\?X- 

 tet och alltså i stort sett stå i närmaste samband med de på skogen 

 utgående arbetsl'öner?ia. Det är ju så, att en skogsförvaltning, som endast 

 ombesörjer virkets utstämpling och säljer detta på rot, kan organiseras 

 betydligt billigt, även om skogsbruket i fråga binder stora kapital i form 

 a\ virkesförråd, under det att en skogsförvaltning, som själv ombesörjer 

 utdrivningen, och som dessutom driver intensiva gallringar och själv hand- 

 haver kolaffärerna, måste bli dyrare pr avverkad kbm., även om skogs- 

 bruket är relativt kapitalextensivt. Kulturkostnaderna åter bero givetvis 

 mest på föryngringsmetoden och avverkningens storlek samt det sätt, pä 

 vilket avverkningen uttages. De kunna icke sägas stå i något direkt samband 

 med avverkningskostnaderna. I brist på annan fördelningsgrund kan man 

 ju godtaga den uppfattning, som finnes företrädd i senaste kungl. för 

 ordning angående skogsvårdsavgifter, och alltså fördela kulturkostnaderna 

 på de olika träden efter deras (råa) netto-värden. Kostnaderna för fasta 

 arbetare äro naturligtvis indirekta arbetslöner och böra behandlas som 

 sådana, d. v. s. fördelas på de olika träden efter deras arbetskostnad. 

 Återstå således skatter och onera. Av dessa är accisen ett direkt avdrag 

 från netto nettot, som icke ändrar förhållandet mellan de olika trädens 

 netto-netto-värden och alltså i detta sammanhang kan lämnas utan av- 

 seende. Beträffande skatterna får man ju anse, att en persons skatte- 

 förmåga står i närmaste samband med hans nettoinkomst eller hans för- 

 mögenhet och för en skogsägare alltså är direkt beroende av det netto- 

 värde årets avverkning lämnar resp. av hans skogskapitals värde. Man 

 torde alltså, oa\sett att de nuvarande skattesatserna utgå efter grunder, 

 som endast indirekt ha med skogsbrukets nettoinkomst att göra, lämp- 

 ligen böra fördela skatterna på de olika träden efter deras {x^7ietto-väi - 

 den. Övriga diverse» omkostnader äro närmast beroende av skogs- 

 brukets arbetsintensitet. 



Sammanfattas ovanstående erhålles följande schema: 



