VARFÖR ÄR »ORÄXTABELT» SKOGSBRUK: BERÄTTIGAT: 29 



som vi gå miste om genom att icke realisera b-förrådet. Vinsten må 

 nu vara något större eller något mindre än lo "o, den må räcka till att 

 uppväga förlusten å skogsbruket eller icke, så hava vi dock alltid det 

 goda i behåll, om vi bibehålla b-förrådet, att vi bevara en mycket stor 

 summa i årliga arbetslöner åt landets befolkning. (Ar ^•insten i verk- 

 ligheten 10 % d. v. s. 7,5 mill. och kalkylen i övrigt riktig, så skulle 

 (43,5 — 7,5 =) 36 mill. utgöra arbetsförtjänster och löner.) 



Som emellertid av siffrorna i ovanstående kalkyl endast en — likväl 

 den största — är verkligt känd, nämligen uppgiften om sågverksindu- 

 striens och därmed hela rörelsens bruttoinkomstar, hava vi härmed inga- 

 lunda bevisat, att ett skogsbruk, som förräntar sig efter blott 3,%, äger 

 ekonomiskt berättigande, men vi kunna alltid draga den slutsatsen, att 

 de?i relativt lilla räntevinst, som uppstår genom att det oräntabla skogs- 

 kapitalet frigöres och placeras på rätta stället, motsvarar en mycket stor 

 tninskning i sågverksindustriens bruttoinkomster, samt berövar vårt folk 

 tillfälle till en Jiögst avsevärd arbetsförtjänst. Som vi emellertid räknat 

 med sannolika siffror, giver kalkylen även vid handen, att det är mycket 

 troligt, att ett skogsbruk med ovan angivna låga räntabilitet är ekono- 

 miskt riktigt, den sociala sidan av saken oavsedd. 



Vi hava nu endast hållit oss till den exporterande sågverksindustrien 

 och dess timmerfångstskogar, men genom att på samma sätt klargöra 

 skogsbrukets ställning till och nödvändighet för bergsbruket, cellulosa- 

 industrien och — last but not least — lanthushållningen skola vi säker- 

 ligen bliva övertygade om att skogsbruket spelar en avgörande roll för 

 hela vårt näringsliv, och att en minskning av det befintliga skogskapi- 

 talet med därav följande inskränkning av våra skogars totala avkastnings- 

 förmåga (den må nu ske genom det oräntabla skogsbeståndets uthugg- 

 ning eller genom omloppstidens sänkning) motsvaras av en procentuellt 

 lika stor inskränkning av våra av skogsbruket beroende näringar, och 

 skulle därför verka omstörtande på så gott som hela vårt ekonomiska 

 liv.^ Det är föga troligt, att den direkta vinsten av de oräntabla sko- 

 garnas frigörande skulle kunna uppväga de skador — ekonomiska och 

 sociala — som därav bleve följden. 



Vägen till visshet i detta viktiga spörsmål är utan tvivel, att först 

 lära känna vårt skogsförråds storlek och värde samt de olika skogsmar- 



' Det kanske invändes, att skogarnas produktionsförmåga väl skulle kunna bibehållas eller 

 rent av ökas, oaktat skogskapitalet minskades, nämligen genom att medelst intensiv skogs- 

 vård göra det mera räntabelt. Detta torde dock gälla blott i enstaka fall, nämligen där en 

 bättre vård är möjlig och i alla händelser endast vid en måttlig minskning av skogskapita- 

 let. Beträffande hela landets skogar och en avsevärd minskning av skogskapitalet torde 

 denna invändning sakna betydelse. 



