6o SKOGSADMINIbTRATIONEN. 



den 29 juni 1 866 angående inskränkt dispositionsrätt till skogen å vissa skattehemman över- 

 flyttades dels ä en för Ijåda länens kustland anställd inspektör, dels å erforderligt antal 

 skogsingenjörer, assistenter och tillsyningsmän. 



Beträffande skyddsskogarna i Jämtlands län hade från och med år igii trätt i tillämpning 

 den av Riksdag och regering beslutade omreglering av länets revir, varigenom dessa med 

 hänsyn till det arbete, som skyddsskogsområdens bildande föranlett, ökats med tre, så att 

 revirens antal i detta län nu utgjorde sju. I varje af dessa revir vore anställda, utom revir- 

 förvaltarna, en assistent och nödigt antal ordinarie och extra kronojägare. Ofverjägmästaren 

 hade öfverinseendet i enlighet med gällande instruktion. Innan det visat sig, att denna nya 

 organisation vore för skyddsskogslagens handhavande otillräcklig eller olämplig, ansåges 

 åtgärder för densammas förstärkning eller ändring i andra hänseenden icke vara behövliga, 

 i synnerhet som vid regleringen ordnats så, att skyddsskogarna skulle komma att till huvud- 

 sakliga delar tillhöra vissa revir, på det att skogstjänstemännens arbete med värden av sta- 

 tens skogar måtte i så ringa mån som möjligt föranleda bristande intresse för de enskilda 

 skogsägarnas skogshushållning. 



Enligt 1903 års lag angående skyddsskogar finge ä sådana skogar annan avverkning än 

 till husbehov äga rum endast efter utsyning, som på statens bekostnad verkställdes av skogs- 

 statens tjänstemän. Dock vore skogsägaren berättigad att på en gång erhålla utsyning i så 

 stor utsträckning, som med skogens återväxt och framtida bestånd vore förenligt. Enligt 

 lagens ordalydelse vore utsyningen icke begränsad till någon jämn årlig, utan avsägs en 

 mera periodisk avkastning från skogarna. Det ansågs därför möta svårigheter att bedöma 

 eller beräkna den omfattning, som utsyningsarbetena under kommande tid kunde erhålla. 

 Under sådant förhällande torde ej heller vara välbetänkt att nu ytterligare fast anställa tjän- 

 stemän för skyddsskogslagens omhänderhavande i Jämtlands län. 



Med hänsyn till sist nämnda förhållande ansåge reservanterna, att jämväl för skyddssko- 

 garna i Kopparbergs län, vdka icke intoge någon större ytvidd, anställandet av ytterligare 

 personal än den redan befintliga vore obehövligt. 



Vad slutligen beträffade förslaget att öfverflytta å en byrå eller ett kontor i jordbruks- 

 departementet de ärenden rörande här ovan avhandlade skogslagars och författningars till- 

 lämpning å enskildas skogar, som nu handlades av domänstyrelsen, syntes denna fråga stå i 

 nära sammanhang med de förändringar i denna styrelses organisation, som kunde föranledas 

 av statsdepartementens ombildning och samma styrelses eventuella förenande med jordbruks- 

 departementet; men innan denna fråga blivit fullständigt utredd och slutbehandlad och det 

 med anledning därav kunde fullt överskådas och bedömas, huruvida en sådan överflyttning, 

 som kommittén ifrågasatt, kunde vara behövlig och lämplig eller på vad sätt detta borde 

 ske, kunde reservanterna icke uttala sig i denna fråga eller biträda kommitténs förslag 

 härutinnan. Skulle på sätt ovan antytts domänstyrelsen komma att förenas med jordbruks- 

 departementet såsom en departementsavdelning, kunde frågan lätt finna sin lösning genom 

 att i denna avdelning bildades en byrå för ärenden rörande enskildas skogar. 



Herr Welander har i denna fråga avgifvit en mycket omfattande reservation och där% id 

 anfört bland annat, 



att enligt kommitténs förslag skogsingenjörernas tjänstgöringsområden skulle bliva allt för 

 vidsträckta, vilket skulle medföra tidsödande och dyrbara resor, varigenom statsverket för- 

 orsakades betydande utgifter utan motsvarande nytta; 



att antalet skogsingenjörer behövde ansenligt ökas utöver det av kommittén föreslagna, 

 varigenom administrationskostnaderna bleve avsevärt högre, än vad som härför beräknats; 



att jämväl bevakarnas och tillsyningsmännens tjänstgöringsområden skulle enligt det före- 

 liggande förslaget bliva onaturligt stora, varför äfven denna personal behövde ökas; 



att han fördenskull i stället för alt dela arbetet efter dess art förordade en allmän upp- 

 delning av de nuvarande reviren i lappmarken och i Särna socken med Idre kapellag ; 



att han beträffande sättet för skogsstatsförordningens ordnande i fråga om hemman under 

 utsyningstvång och skyddsskogar i Jämtlands och Västernorrlands län omslöte sig till vad 

 Kinberg och Wiklund därutinnan andragit; 



att beträffande Norr- och Västerbottens läns kustland för skogsadministrationens ordnande 

 borde avvaktas vissa organisationsfrågors avgörande inom de delar av landet, där skogsvårds- 

 styrelser funnes, och under tiden erforderlig tjänstepersonal för dimcnsionslagens handha- 

 vande anställes på extra stat. 



Welander har slutligen samm-anfattat sin mening sålunda, att, förutom den a\' skogsvårds- 

 kommittén föreslagna skogspersonalen i Norr- och Västerbottens läns kustland, erfordrades 

 I överjägmästartjänst samt 18 nya revir i lappmarken och I nytt revir i Särna socken med 

 Idre kapellag i Kopparbergs län, varjämte även ett ökat antal kronojägare måste anställas. 



