SKOGSADMIXISTRAIIOXEK. 6 I 



Vederbörande överjägmästare hava i sina i ärendet avgivna yttranden anfört bland annat 

 följande. 



Överjägmästaren i Liileä distrikt har efter en kritik av <kogsvård>konunitténs förslag 

 såsom sin åsikt framhållit, 



att högsta sakkunskapen uti allt, som rörer skogsskötseln och därmed sammanhängande 

 frågor, borde fortfarande såsom hittills sökas endast hos domänstyrelsen ; 



att åt denna borde anförtros högsta ledningen av skogsskötseln å såväl statens som under 

 statens förvaltning, uppsikt eller kontroll ställda icke statsskogar; 



att fullt tillräcklig personal borde anställas och förty uti domänstyrelsen inrättas en sär- 

 skild byrå för beredande av ärenden, som berörde icke statsskogar; 



att handhavandet av alla de skogslagar, vilket för nänarande ålåge skogsstaten, borde 

 allt fortfarande anförtros åt densamma ; 



att efter noggrann utredning Norr- och Västerbottens län borde uppdelas uti fem skogs- 

 distrikt i stället för nuvarande tre med jämväl någon jämkning mellan omfattningen av Mel- 

 lersta Norrlands och Umeå distrikt; 



att ävenledes efter närmare utredning ett betydande antal nya revir och bevakningstrakter 

 borde inrättas ; 



att kostnaderna för handhavande av de antydda skogslagarna borde ingående beräknas 

 och utgå med visst belopp per hektar produktiv skogsmark, särskilt för förvaltning och 

 bevakning, när så kunde förekomma, såsom, dä städers, ecklesiastika med flera skogar ställ- 

 des under skogsstatens omedelbara vård och för\"altning, att gäldas af skogamas avkastning 

 och efter enahanda beräkning och särskilt för den försakande och bevakande personalen^ 

 arbeten vid handhavande oeh kontroll av lagar, avseende skogsskötseln å enskildas skogar 

 att av statsverket gäldas genom särskilt anslag, vilka ersättningar skulle upptagas såsom en 

 domänfondens inkomst, samt 



att erforderligt antal skogsingenjörer med samma uppdrag som hittills borde anställas i 

 mån av behov och avlösas av särskilt anslagna medel. 



Härigenom vunnes, enligt överjägmästarens förmenande, system, enhetlighet och konti- 

 nuitet i skogsskötseln. Skulle så domänstyrelsen i likhet med övriga ledare af statens affärs- 

 verksamhet erhålla till sitt förfogande att i viktigare frågor rådgöra sig med tre ä fyra 

 domänfullmäktige, och bland dessa jämväl bereddes plats för en representant för de enskilda 

 skogsägarna, borde en dylik anordning utgöra full och tillräcklig garanti för att de enskilda 

 skogsägarnas intressen alltid kunde framföras och vunne gehör. Helt visst skulle man genom 

 denna anordning för en långt mindre kostnad nå samma resultat, som kommittén åsyftat 

 med sin särskilda skogsstat för de enskildas skogar, vilken organisation fullt genomförd 

 komme att kräva långt större kostnader än kommittén angivit. 



Öi-crjägmästaren i Skellefteå distrikt har förklarat sig ej kunna biträda kommittémajori- 

 tetens förslag, särskilt vad anginge lappmarken, att uppdela de arbeten, som för närs^arande 

 ålåge skogsstaten, efter arbetets art. Såsom motiv för denna sin åsikt, har han erinrat om 

 de enskilda skogarnas mer eller mindre spridda lägen och de ökade kostnader för staten, 

 som bleve följden af en sådan anordning, i det att såväl bevakare, skogsingenjörer och 

 inspektörer för de enskilda skogarna som motsvarande tjänstemän på statens skogar skulle 

 samtidigt åtnjuta reseersättning efter viss taxa, varvid de komme att resa om varandra efter 

 samma färdvägar. Vidare har han påpekat, att inspektörernas och skogsingenjörernas göro- 

 mål skulle komma att utgöra allenast säsongarbeten, varigenom tjänstemännens tid och kraf- 

 ter icke skulle komma att utnyttjas på ett tillfredsställande sätt, och att det extra skogs- 

 ingenjörssystemet skulle komma att lida av samma brister, som kommittén framhållit rörande 

 det nuvarande extra ordinariesystemet. Såsom betecknande tor att de av kommittén före- 

 slagna skogsvårdsområdena vore allt för stora, har överjägmästaren påpekat, att Anidsjaurs 

 och Arjepluogs socknar, vilka skulle utgöra ett skogsvårdsområde med allenast en enda 

 tjänsteman, omfattade en areal av omkring 3 1 7,000 hektar enskildas skogar, varav vid pass 

 44,000 hektar allmänningsskogar, vilka privatskogar vore spridda på en yta av minst IIO 

 kvadratmil, fjällmarker oräknade. 



Beträffande Norrbottens och Västerbottens läns kusdand ansåg han däremot lämpligt, att 

 överjägmästarnas och revirpersonalens nuvarande åligganden med dimensionslagens hand- 

 havande överflyttades å en tor båda länens kusdand anställd särskild inspektör samt å er- 

 forderligt antal skogsingenjörer, extra skogsingenjörer och tills\Tiingsmän. Dessa skulle även 

 hava att taga befattning med hemman å kustlandet, till vilka dispositionsrätten till skogen 

 vore inskränkt enligt nådiga förordningen den 29 juni 1866. Samdiga dessa tjänstemän 

 skulle dock sortera under domänstvrelsen. Såsom oeftergivligt kompetensvillkor för anställ- 



