SKOGSADMINISTRATIONEN. 63 



För egen del far styrelsen på det sätt begränsa sitt anförande att, vad som rörande skogs- 

 administrationen måste bliva gemensamt eller enhetligt för hela riket, nu ej upptages till 

 behandling, enär dylika frågor torde komma att utredas jämväl av de sakkunnige, som nu 

 äro verksamma för avgivande af belänkande rörande skogshushållningen inom södra och 

 mellersta delarna av riket. Hit hör bland annat frågan om ändrade grunder för reseersätt- 

 ning åt skogspersonalen ävensom förslaget om inrättande av distriktsstyrelser och av ett 

 jordbruksdepartementets skogskontor. At detta senare, om det kommer till stånd, synes 

 nämligen böra anförtros högsta ledningen av den privata skogshushållningen inom alla delar 

 av landet, sålunda ej blott vad den norrländska skogsvårdskommittén i sådant avseende före- 

 slagit. I annat fall komme rikets skogsvårdsstyrelser att fortfarande sakna en sammanhål- 

 lande ledning, varav de dock synas vara i behov för att bland annat så långt lämpligen 

 kan och bör ske möjliggöra en enhetlig tillämpning av lagen om vård av enskildas skogar. 



Styrelsen tillåter sig fördenskull i ärendet anföra allenast följande: 



A. Beträffande lappmarkerna och Säma socken med Idre kapcllag i Kopparbers[s län. 



Styrelsen finner vad som anförts för revirgöromålens uppdelning efter arbetets art i flera 

 avseenden tilltalande såväl från statsskogsförvaltningens som privatskogsskötselns synpunkt 

 och är fördenskull benägen förorda kommitténs förslag sä långt lämpligen kan ske. Det 

 kan likväl ej bestridas, att inom vissa delar av lappmarkerna privatskogarnas antal och om- 

 fattning i förhållande till traktens skogsareal är så ringa, att en förvaltning särskilt av privat- 

 skogarna skulle medföra relativt mycket betydande kostnader i följd av långa och dyrbara 

 resor samt tidsförlust därunder. Exempel på dylika trakter utgöra Malmesjaurs, Vargiså och 

 Pärlälvens revir. För sådana trakter far styrelsen förorda en territoriell delning av reviren, 

 i den mån sådant erfordras och enligt de grunder, som i sådana fall hittills tillämpats, näm- 

 ligen så att alla inom ett till omfånget lämpligt område belägna skogar, med hvilka skogs- 

 tjänstemännen hava att taga befattning, sålunda i fråga om lappmarken alla skogar, hänföras 

 till samma revir. I fråga åter om trakter, varest göromålens handläggning ej i väsentlig 

 grad fördyras av en uppdelning efter arbetets art, torde statsskogar och privatskogar böra 

 fördelas på skilda revir. Då styrelsen alltså anser sig böra förorda en partiell revirreglering 

 efter arbetets art, får styrelsen erinra därom, att redan vid upprättande av förslag till den 

 nu gällande revirregleringen i Jämtlands län styrelsen sökte ordna så, att skyddsskogarna 

 skulle komma att huvudsakligen tillhöra vissa revir, pä det att skogstjänstemännens arbete 

 med värden av statens skogar mätte i så ringa mån som möjligt föranleda bristande intresse 

 för de privata skogsägarnas skogshushållning. Denna princip gillades av Eders Kungl. Maj:t 

 och Riksdagen. Nu skulle den i än vidsträcktare grad och på ett fullkomligare sätt kunna 

 vinna tillämpning i fråga cm det stora flertalet revir i lappmarkerna. Beträffande revirens 

 omfattning vid en reglering av dessa efter arbetets art anser styrelsen, i likhet med vad 

 herr Welander i sin reservation framhållit, att för ett nöjaktigt handhavande av de göromål, 

 som utsyningslagens tillämpning föranleder, arealen måste bliva betydligt mindre och antalet 

 revir sålunda avsevärt större, än vad kommitterade föreslagit. Detta framgår tydligast av en 

 jämförelse mellan antalet av de skogstjänstemän, som under innevarande år varit och äro 

 sysselsatta med arbeten på privatskogarna i lappmarken. Förutom de 21 revirförvaltarna 

 hava därstädes arbetat 31 extra jägmästare, av vilka 20 haft förordnande under hela året 

 och 1 1 allenast under sommarhalvåret, sålunda under den tid utsyningarna så vitt möjligt 

 handläggas på privatskogarna. Sammanlagda antalet tjänstemän, som inom lappmarkerna 

 varit sysselsatta under år 1913, uppgår sålunda till 52. Vid av skogstjänstemännen i lapp- 

 marken handlagda förrättningar har i medeltal för åren 1911 och 1912 utsynats till försälj- 

 ning dels å statsskogar 1,143,544 kubikmeter virke, dels å enskildas skogar 652,494 kubik- 

 meter. Allmänningsskogarna äro härvid icke inräknade. Med hänsyn uteslutande till nu 

 nämnda arbete skulle, om det per kubikmeter kraft samma tid på statens och enskildas 

 skogar, 64 % av arbete avsett de förra och 36 % de senare. Men utsyningarna på enskil- 

 das skogar kräva relativt lång tid, emedan varje förrättning därstädes omfattar i medeltal ett 

 vida mindre virkesbelopp än å statsskogarna och följaktligen mera tid förspilles till resor 

 vid förrättningar å de förra än ä de senare. Detta uppväges emellertid därav, att arbetet å 

 statsskogarna i ganska stor omfattning avsett jämväl skogskulturer, a\'%'erkning och virkes- 

 försäljning m. m. Med hänsyn till alla dessa förhållanden kan beräknas att för statssko- 

 garnas skötsel tagits i anspråk 34 tjänstemän och för utsyning å privatskogarna 18 tjänstemän. 



Göromålen å bådadera slagen av skogar hava varit fördelade å såväl ordinarie som extra 

 tjänstemän. Dock kan beräknas, att om de ordinarie tjänstemännen sysslat uteslutande med 



