STATSbKOGARNAS AVKASTNING II3 



godogörande av produktionsmöjligheterna uppgå till minst 50 % av hela avverkningen. A. 



Maass' tabeller angiva ett förhållande mellan sluta^-^-erkning och föra\"verkning av 60 : 40 



eller 100:66, medan enligt vår åsikt denna proportion ev. kan vara 50: 50 eller 100 : loo. 



Då emellertid i de skogar, varom här är fråga, ett fullständigt tillvaratagande av gallrings 



virke ännu på mycket lång tid icke är möjligt, bjuder försiktigheten att nedsätta föravverk- 



ningsbeloppet rätt avsevärt. Då vi nedsätta detsamma till 30 % mot slutavvcrkningen eller 



hälften av dessa avverkningars proportion enligt Maass' erfarenhetstabeller, torde alla rimliga 



krav pä försiktighet i kalkylen vara tillgodosedda. 



Den normala avverkningen beräknas i anslutning till nu anförda motivering och under 



nyss gjorda förutsättning på sätt, som följer: 



2 K 

 l) Sluta\-\erkning, A = , då K betecknar virkesförrådet och O omloppstiden. 



2 K 



2 Föravverkning, F = 0,30 -, . 



2 K 

 Genom summering erhålles A + F = 1,30 „ 



A\-^erkningsprocenten p erhålles, om virkesförrådet 

 K = 100, av efterföljande formel: 

 200 260 



P = 1,30 X =: . 



'00 



Med beräkning att föra%-^erkningen utgör 30 % av sluta\-\erkn ingen, erhålles alltså den 

 normala a^•^•erkningsprocenten för en viss omloppstid genom att dividera talet 260 med om- 

 loppstidens antal år. 



I enlighet härmed bliver avverkningsprocenten i normala skogar vid olika omloppstider 

 följande : 



O = 100 120 140 160 iSo 200 220 240 260 

 p = 2,70 2,iS 1,85 1,65 1,42 1,30 1,18 1,08 1,00 



Då uttagandet av denna a\-\-erkningsprocent anses bibehålla skogarna i jämnvikt, d. v. s. 

 vid oförändrat virkesförråd och samma uthålliga produktion, så motsvarar den jämnt skogens 

 tillväxtprocent. Genom jämförelse mellan de norrländska kronoparkernas åldersfördelning 

 och de omloppstider, som ge i skogar med normalt fördelade åldersklasser ovanstående av- 

 verkningsprocenter, torde det vara möjligt att närmelsevis bestämma den tillväxtprocent, som 

 avsattes av dessas virkeskapital. Med den kännedom, vi dels genom egen erfarenhet hava 

 om åldern å dessa skogar dels kunnat inhämta av de uppgifter om åldersfördelningen, som 

 finnas i hushållningsplanerna, anse vi för alldeles säkert, att produktionen å de norrländska 

 kronoparkerna ligger emellan den, som enligt ovanstående beräkning ernås med tillämpning 

 av iSo-årig omloppstid och den, som fås vid 220-årig. Och vi tro oss icke komma till för 

 högt resultat, om vi antaga dessa skogars produktion motsvara den, som levereras av normal 

 skog med 200-årig omloppstid. Denna är enligt ovanstående utredning 1,3 %. 



Till ungefar samma siffra för tillväxtprocenten kommer man jämväl, om man i enlighet 

 med vår erfarenhet från en del skogar antager, att av skogen Y3 är normal till 140 års 

 ålder och Y3 växande med endast i %. Dessa förutsättningar giva följande enkla kalkyl: 



Va ä 1,85 % 0,61 



Vs ^ • % 0,67 1,28 % i genomsnitt. 



En del tillväxtundersökningar hava givit som resultat för de olika diameterklasserna: 



6 — 10 II— 15 16 — 20 21 — 25 26 — 30 31 — 



3,0 2,1 1,6 1,4 1,2 I. 



Då vårt förråd i resp. diamaterklasser utgör följande procent av hela förrådet: 

 3,1 8,3 t3,4 18,7 22,5 34,0 100 

 bliver tillväxten för hela förrådet 1,35 %. 



Dessa trenne kalkyler giva alltså som resultat en tillväxtprocent av resp. 1,3, 1,28 och 1,35. 



Då betydelsen utav kännedom om tillväxten är endast sekundär, torde det för föreliggande 

 syfte, nämligen en approximativ a\-\'erkningsberäkning för de närmaste 20 åren, vara till- 

 räckligt, om på grund av denna diskussion tillväxtprocenten antages till i runt tal 1,3 procent, 

 helst som denna a\-^-erkningsberäkning även fotas på andra tungt vägande motiv. 



