STATSKOGARNAS AVKASTNING II5 



För realisation av det nu befintliga virkesförrådet bör anslås en så stor tidsperiod, att 

 man vid dess slut kan av nu befintliga plant- och ungskogsbeständ samt av de under reali- 

 sationens fortgång åstadkomma föryngringarna skörda skog av tillräcklig grovlek. Längden 

 av denna tidsperiod beror dels på huru grov skog, som verkligen behöver produceras, dels 

 på huru lång tid, som åtgår för produktion av träd med sådan grovlek. 



Redan i näi-varande stund torde det i allmänhet icke vara lönande att producera så grova 

 träd, som de grövsta bland dem, som nu skördas i ungskogarna. Såg\erksindustriens och 

 trävarumarknadens stegrade förmåga att tillgodogöra klena dimensioner är en orsak härtill. 

 En annan orsak är det ökade antalet trämassefabriker med deras förmåga att förbruka smärre 

 virkesdimensioner. 



Under antagande, att man allt framgent behöver producera en del 3" X 9" plankor, skulle 

 man givetvis fortfarande söka uppdraga träd, som lämna såggods av denna storlek, vartill 

 erfordras en 10" å II" rotstock; åtminstone bleve detta fallet på de bättre markerna. På 

 dessa bättre marker torde sådana träd kunna erhållas vid en väsentligen lägre ålder än den, 

 vid vilken man nu vanligen skördar dem. Då ingen som helst omsorg nedlagts vare sig 

 på föryngring eller på beståndsvård under dessa träds u])pväxttid, så hava de såsom regel 

 haft mycket svåra hinder att övervinna både sitt uppväxande från frö till släntrad och vid 

 sitt uts^äxande från släntrad till timmerträd. Därför är genomsnittsårsringen i de träd, som 

 nu skördas, ytterst smal, oftast icke uppgående till ens l mm. Lägger man härtill, att vart 

 och ett utav det fåtal träd, som nu skördas såsom timmer, är det enda kvarlevande av en 

 massa — kanske ett 50-tal — plantor, sä blir det ännu tydligare, att produktionen kan ökas 

 och produktionstiden förkortas. Detta påstående styrkes ytterligare av den omständigheten, 

 att dessa träd i det innersta av stammens nedre del ofta hava ett stort antal årsringar, kanske 

 ett 50 a lOO-tal, som med yttersta svårighet och ej utan förstoringsglas kunna från varandra 

 urskiljas, ett förhållande, som är följden av att träden under ett motsvarande antal år varit 

 överskärmade. Efter denna period har trädet ofta en rätt lång växttid med I a I ^/, mm. 

 årsringsbredd, som dock småningom på grund av för stor slutenhet eller för hög ålder åter 

 avtager till '/g å I mm. 



Skulle man som mål för produktionen uppställa träd med 31 cm:s brösthöjdsdiameter och 

 antaga, att årsringsbredden vid brösthöjd under de 



första 20 åren är o mm. 



och giver en brösthöjdsdiameter av o mm. 



följande 40 åren är 2 mm. 



och giver en brösthöjdsdiameter av 160 mm. 



tich nästa 50 åren är I '/^ mm. 



och giver en brösthöjdsdiameter av 150 mm., 

 skulle man erhålla ett träd om 31 cm. på 1 10 år. Under god vård torde, som sagt, en 

 sådan tillväxt kunna uppnås på de bättre markerna. På de sämre markerna åter är det var- 

 ken naturligt eller ekonomiskt att uppdraga sä grova dimensioner. Där må hushållningen 

 inriktas på producerande av timmer med 7", S" och 9" toppdiameter jämte cellulosaved. 

 Med hänsyn till vad som nu anförts torde en hushållning, genom vilken de nu befintliga 

 skogarna realiseras under loppet av i medeltal 120 år från närvarande stund, lämna garanti 

 for att skog av tillfredsställande dimensioner sedan skall finnas att ax-verka, helst som den 

 tidens behov av grova dimensioner torde komma att understiga den nuvarande tidens. 



Realisationen av det nu befintliga, i tabell IV upptagna virkesförrådet bör alltså bedrivas 

 med sådan hastighet, att samtliga träd i detta förråd inom i medeltal 120 år äro a-werkade. 

 Beträffande en dylik avverknings fördelning vill det synas lämpligt att verkställa den så, att 

 det om 20 år kvarvarande kapitalet minskas med I % om året under därefter följande 1 00 år. 



Under denna förutsättning har realisationen av ett nu befintligt förråd av 100 kbm., som 

 om 20 är nedbragts till 80 kbm., därefter beräknats förlöpa pä sätt följande tabell (se sid. 

 116) utvisar. 



Virkesförrådet kommer sålunda att för varje 20-årsperiod avtaga med 16 kbm. och avverk- 

 ningen, som en följd härav, att nedgå på det sätt, som sista kolumnens siffror utvisa. Denna 

 nedgång avser emellertid, såsom av sammanhanget även torde framgå, endast avverkningen 

 i den mån, som den utgör en beskattning av det nuvarande virkesförrådet. Men redan om 

 60 år kunna föravverkningar uttagas uti de nuvarande plantbestånden, varigenom ett väsent- 

 ligt tillskott till det i tabellen angivna avverkningsbeloppet frän och med denna tid kan 

 beräknas uppkomma. Detta tillskott blir större i den män, som dels dessa unga bestånds 

 virkesmassa ökas, dels nya bestånd uppnå den ålder, att föravverkningar börja kunna uttagas 

 i dem. Någon anledning att befara en sådan minskning i ax"verkningsbeloppet, att menliga 

 följder därav kunna antagas uppkomma, föreligger alltså ej, naturligen under förutsättning. 



