136 YTTRANDE AV KUNGL. DOMÄNSTVRELSEN. 



Medeltalet 2.83 procent av det säljbara förrådet motsvarade den a\verkniiig av 2,3 procent 

 utav totala förrådet, som ansetts böra årligen uttagas under 20-ärs perioden. 



Såsom jämförelse härmed har ävenledes uträknats de procenttal, enligt \ilka avverknin- 

 garna i medeltal uttagils under åren 1907 — 1911, och har konstaterats dessas i allmänhet 

 proportionella överensstämmelse med förenämnda procenter. 



Avverkningsbelopp av de olika värdeklassernas och dessas diameterklasser samt värdet härå 

 har vidare uträknats. Under de närmaste 20 åren skulle i enlighet härmed ärligen a\verkas 

 2,3 % av totala kubikmassan, motsvarande 3,032,470 kbm., och skulle detta virkesbelopp 

 hava ett värde ä rot av 15.457'295 kronor. 



Man kan visserligen medge, att de principer, som i utlåtandet angivits för avverkningens 

 gång, äro teoretiskt riktiga med hänsyn till möjligheten att med bästa gynnsamma ekono- 

 miska resultat tillgodogöra sig det tillgängliga virkeskapitalet. Skulle emellertid förslaget 

 följas i verkligheten, torde man dock för framtiden ernå ett allt annat än tillfredsställande 

 resultat. Genom avverkningens bedrivande i huvudsak efter angivna normer komme man 

 icke att kunna uttaga just de förråd, som lämna minsta tillväxt, utan skulle man angripa de 

 bestånd, som hade större utvecklingsmöjlighet. Det är förnämligast de skogar, som äro 

 sämst belägna, vilka avsätta minsta tillväxt, då de nämligen hittills endast i obetydlig grad 

 varit föremål för avverkning. Ur finansiell synpunkt kan synas riktigt att tillsvidare mera 

 spara dessa skogar, och dess hårdare anlita de övriga. Härigenom komme emellertid att 

 vid den första 20-års periodens slut kvarstå relativt stora mängder med mer övermogna och 

 obetydligt växande träd, i följd varav det resultat man väntat, och som särskilt framhållits i 

 utlåtandet, nämligen att medeltillväxten skall komma att avsevärt ökas, icke vunnes. Visser- 

 ligen anger sammanställningen, att avverkning av virke utav grövre dimensionsklasser bör 

 t;ke i jämförelsevis stor omfattning även på de sämre belägna skogarna, men anser styrelsen 

 dock att detta i förslaget icke i tillräcklig grad beaktats. Det synes vara teoretiskt riktigare 

 att större procent av det grövre virket avverkas i sistberörda trakter, än vad föreslagits, samt 

 mindre procent sådant virke å de bättre belägna skogarna, där förrådet av grovt virke är 

 jämförelsevis ringa och säkerligen avsevärt mindre än vad i utredningen beräknats, samt i 

 övrigt betydligt livskraftigare. 



Den förnämsta orsaken till att avverkning från stora delar av de norrländska kronosko- 

 garna icke kan äga rum med ekonomisk vinst ligger, såsom känt är, däruti att flottningen 

 av virket från ifrågavarande skogar blir för dyr. För att avhjälpa berörda olägenhet erfordras 

 såväl att redan befintliga flottleder på ett ändamålsenligare sätt regleras, som ock att, där 

 så erfordras, nya leder inrättas. Då dessa anordningar betinga stora kostnader, måste man 

 tillse, att de nyreglerade flottlederna tillföras flottgods i sådan mängd, att ej blott räntor på 

 anläggningskapital kunna bliva betäckta samt amortering av detsamma kan ske utan tidsut- 

 <lräkt, utan ock att jämväl arbetet med virkets framflottning må bliva billig. Ett förbiseende 

 av de första omständigheterna härav skulle hava till följd, att kapitalet växte med oguldna 

 räntor, i anledning varav svårigheterna att framdeles, innan flottledsbyggnaderna i större eller 

 inindre grad bleve odugliga, kunna amortera kostnaderna bleve betydande. Så snart anlägg- 

 ningskapitalet amorterats därigenom, att flottleden under första åren av dess tillvaro tillförts 

 fullt ut så mycket virke, som den lämpligen kan emottaga, varvid detta under första åren 

 tillförda virke gärna bör vara av mera värdefullt slag, kan i regel framfiottas virke av mindre 

 värdefull beskaffenhet med ekonomiskt gynnsamt resultat. I allmänhet äro de skogar, som 

 nu avses, sä belägna, att i huvudsak ensamt de skola betala kostnaderna för de nyinrättade 

 flottlederna. Det finnes sålunda intet skäl att uppskjuta anlitandet av dessa skogars virkes- 

 förråd i tanke pä att flottningskostnaderna framdeles skola bliva billigare genom att bygg- 

 nadskostnaderna i resp. flottleder skola amorteras av andra. Kronan är i dessa fall oftast 

 •enda eller åtminstone största intressent för flottningens ordnande på billigaste och bästa sätt. 

 Sedan således byggnadskostnaderna amorterats medelst påförande av avgälder på därför bä- 

 rigt flottgods, bör turen komma till de mindre värdefulla virkesslagen och torde man kunna 

 förutse att värdet på sådant virke under tiden ökats. 



I fråga om det gjorda uttalandet, att avverkning av det smärre virket icke alls borde äga 

 rum under 20-års perioden samt att de medelgrova diameterklasserna 16 — 25 cm. vid bröst- 

 höjd borde anlitas relativt svagt, får styrelsen erinra följande. 



Med hänsyn till att flottleder och andra kommunikationsleder först på senare år ordnats 

 i den omfattning och på sådant sätt, att möjlighet beretts till ekonomiskt tillvaratagande av 

 virkesförrådets mindre dimensionsklasser, ävensom att industriverk med användning och be- 

 hov av mindre virkesslag kommit till stånd inom en större del av utredningsområdet likale- 

 des först under senare åren, ha avverkningarna flerstädes där förut måst begränsas att om- 

 fatta i hu\udsak grövre och för sågverksindustrien användbart virke. Beståndsvårdens och 



