STATSSKOGARXAS AVKASTNING. 1 45 



IV. Förnyat yttrande av Nils G. Ringstrand och Ernst Andersson. 



Till första försvarsberedningen. 



Sedan vi den 30 sisdidne juni avgivit udåtande på grund af oss lämnat uppdrag att söka 

 utreda statsskogamas i Norrland och Dalarna avkastningsförmåga, har herr statsrådet och 

 chefen för finansdepartementet häröver infordrat kungl. domänstyrelsens yttrande. Detta, som 

 är dagtecknat den 30 sisdidne september, har därefter bli\-it till oss överlämnat för de ut- 

 talanden, som domänstyrelsens mot vår utredning gjorda anmärkningar kunde föranleda, och 

 ta vi med den överlämnade handlingens återställande i anledning härav äran anföra följande; 



Af domänstyrelsens skrivelse framgår, att de anmärkningar, som styrelsen haft att mot 

 vårt uttalande framställa, i främsta rummet rikta sig mot vår utredning rörande kronoparkerna. 

 I hu\-udsak avse de att visa, 



att det av oss angiATia virkesförrådet och dess värde äro för högt upptagna; 



att detsamma även är förhållandet med awerkningsbeloppets värde 



samt att avverkningsbeloppet ej kan uttagas enligt de af oss föreslagna grunder. 



Vidkommande då först sättet för virkesförrådets beräknande hafva vi där\-id ej så förfarit, 

 som domänstyrelsen dels under rubriken 3 Virkesförrådet och dess värde ^ dels i sammanfatt- 

 ningen av sina erinringar påstår. Vi hava nämligen ej -.använt indelningshandlingar för sä 

 många kronoparker, som ansetts erforderliga», utan vi hava använt indelningshandlingarna 

 till alla de kronoparker, för vilka hushållningsplaner fastställts, sedan stj-relsen utfärdade 

 cirkuläret av den 28 maj 1902, som innehåller de före cirkuläret av den 15 maj 1912 senast 

 lämnade föreskrifter rörande skogars indelning till ordnad timmerblädning. Då, såsom vi 

 framhållit, de taxeringsarbeten, för vilka senast lämnade föreskrifter legat till grund, kunde 

 antagas vara noggrannare utförda och även mera svarande mot tidens fordringar, än vad som 

 kunde beräknas vara fallet med tidigare verkställda, sa hava vi, så vitt vi kunna torstå, 

 begagnat oss av det bästa material, som domänstyrelsens arkiv i sig innesluter. Skulle det- 

 samma, såsom domänstyrelsen nu själv söker visa, ej vara tillförlitligt, så är detta ett fel, 

 som visserligen ej kan tillvitas oss, men så mycket märkligare måste vi då finna st)-relsens 

 avstyrkande av vårt förslag att genom en enkel inventering förskaffa staten en tillförlitlig känne- 

 dom om den nu ifrågavarande delen av dess tillgångar, en fråga, vartill vi i det följande 

 la tillfälle att återkomma. 



Emellertid har domänstyrelsens bevisföring ej kunnat övertyga oss om att det av oss an- 

 gi\Tia virkesförrådet verkligen är för högt beräknat. Den omständigheten, att överensstäm- 

 melse ej uppnåtts vid tvenne, vid olika tillfallen verkställda taxeringar av två kronoparker i 

 Stensele revir med en sammanlagd areal skogsmark av 45,267 har, och att den senaste av 

 dessa taxeringar visar ett lägre resultat än den 10 år äldre, kan ej utgöra ett fullgiliigt bevis 

 för att förhållandet är detsamma beträffande de i vårt undersökningsmaterial ingående 69 

 övriga skogarna med en areal produktiv mark av 326,298 har. Med lika stort skäl skulle vi 

 kunna säga, att, sedan det genom generaldirektör Fredenbergs uppsatts i junihäftet af skogs- 

 vårdsföreningens tidskrift blivit känt, att virkesförrådet å Hamra kronopark med en areal 

 produktiv mark av 25,668 har är 109 kbm. pr har, det i vår utredning angi\"na virkesför- 

 rådet i Mellersta Norrlands och Gäfle— Dala distrikt, 53,2 kbm. pr har, är för lågt. Det 

 skulle ligga något berättigat i domänstyrelsens anmärkning, om vi grundat vår utredning på 

 endast ett fätal skogar, som alla varit belägna i Stensele revir. Uttryckligen hava vi dock 

 framhållit, att avsikten med den utredning, som anförtrotts oss, ej kunnat vara annan än den 

 att vinna en summarisk kännedom om utredningsområdets avkastningsförmåga och ej en, 

 som hänför sig till särskilda revir eller distrikt och än mindre till särskilda skogar. Och 

 ehuru vi hava uträknat siffror för de olika distrikten, hava vi dock ej ansett dem var for 

 sig så säkra, att vi på dem skulle kunnat grunda beräkningar rörande distriktens avkast- 

 ningsförmåga. 



Det bör i övrigt vara tämligen visst, att, om av de 71 grundsiffroma, som representera 

 12,5 % av alla kronoparkernas inom området areal, någon eller några skulle vara för låga, 

 detta neutraliseras därigenom, att andra antagligen äro för höga. Sedan vi på av oss angivet 

 sätt prövat materialet, hava vi därför vågat att på detsamma grunda slutgiltiga siffror lör 

 hela området. 



Detta material, som är hämtat ur domänstyrelsens arkiv, lämnar emellertid även tillfälle 

 till kontroll av domänstyrelsens påstående, att Stenseleskogarna höra till de mera virkesrika 

 i Umeå distrikt. 



Jämför man nämligen virkesförrådet per har enligt bil. I ä kronoparkerna Jovan och 

 Kyrkberget, resp. 50 och 43, med det genomsnittliga förrådet per har för Umeå distrikt, 

 55 kbm., visar sig detta domänstyrelsens påstående ej överensstämma med verkligheten. 



