102 VILHELM I. PETTERSSON. 



bruk komme till stånd, fast med ömsesidigt betryggande arrendekontrakt 

 i st. f. full besittningsrätt för småbrukarna. Vårt gamla, nu så för- 

 kättrade torpsystem komme då att i en förbättrad form ånyo få den 

 betydelse, det förtjänar. Ordning och planmässighet torde man aldrig 

 behöva frukta, och ett »kolonisations» -system av samarbetande småbru- 

 kare och innefattande anläggningar av moderna vägar och utnyttjande 

 av vatten och vindkraft torde för vår nu så vanlottade landsbygd kunna 

 bhva den mäktiga hävstång, som skall kunna lyfta densamma upp till 

 stadens kulturella ståndpunkt. Bäst av allt vore, om landsbygdens nu 

 så oroliga och föga hemkära ungdom finge ögonen upp för, vad åker 

 och skog kunna lämna den duglige brukaren till lön för hans möda! 



Vi åskådliggöra bäst, vad här ovan framställts genom att i tankarna 

 företaga en resa i framtiden genom ett svenskt landskap, som efter års- 

 långa, väl genomtänkta förberedelser antages slutligen hava i huvudsak 

 ordnats enligt »kolonisambruks»-principer. 



Att börja med draga vägarna uppmärksamheten till sig, det första, 

 som måst reformeras på landsbygden. Ett par huvudvägar, nästan 

 så raka, som »fågeln flyger», genomskära landskapet i dess helhet, sam- 

 manbindande de förnämsta städerna. Intet arbete har sparats för att 

 undvika kurvor och stigningar. En minst lo meter bred, med t. ex. 

 tjärdränkt makadam belagd bana för lastautomobiler och häståkdon 

 löper i mitten, på ömse sidor kantad av trottoarer för fotgängare. 

 Dessa begränsas på yttersidorna av tjocka, låga hagtornshäckar, på be- 

 stämda mellanrum avbrutna av högstamiuiga frukttiäd. På ömse sidor 

 av dessa, för långsammare trafik avsedda banor, löpa c:a 6 meter breda, 

 med asfalt eller dylikt belagda vägar för hastiga automobiler, en för 

 trafik åt vartdera hållet. Bivägar leda pä lämpliga ställen fram till de.ssa 

 ovan beskrivna huvudvägar, och då genom passager under sidobanorna, 

 som kanske på dessa ställen äro förhöjda, in till lastautomobilbanan, 

 genom terrängens beskaffenhet just här något försänkt. Inkomna få 

 personautomobilerna söka sig ut till endera sidobanan genom härför an- 

 bragta öppningar i häckarna, under det de långsammare fordonen fort- 

 sätta i mitten åt det avsedda hållet. — På för storm utsatta platser äro 

 höga granhäckar planterade utmed vägen som snöskydd. Dessutom fin- 

 nas naturligtvis i reserv väldiga snöplogar monterade på automobiler. 

 Järnvägar byggas icke längre, såsom oräntabla i förhållande till drifts- 

 kostnaderna. — De väldiga samfärdsstråk, vi nyss beskrivit, ha dock 

 kostat långt mindre i anläggning, än man vore böjd att tro. Till större 

 delen äro de nämligen, liksom militärvägarna i det gammalromerska ri- 

 ket, anlagda av soldater ' under ledning av skickliga ingenjörofficerare. 



» Stam och beväring hava laglig skyldighet i tur och ordning deltaga i sädana arbeten 

 mot förhöjd avlöning. 



