SKOGEN OCH SMÅBRUKET. 1 63 



Den svenske soldaten har nämligen, i likhet med den romerske legio- 

 nären, lärt sig att bruka spaden lika skickligt som vapnen. 



På vår tänkta resa genom provinsen följa vi att börja med en av 

 dessa ståtliga trafikleder och giva under vägen särskilt akt på jordbruk 

 och skogsskötsel, samt vad därtill hörer. 



Vi finna en skarp åtskillnad rådande mellan »tomtjord och kultur- 

 jord. Den senare får ej utan särskilt medgivande styckas upp, så att 

 jordbruket eller skogen kan lida därav. Den är i stället indelad i större 

 brukningsområden, kolonisambruk, vilkas gränser genomgående anlagts 

 efter terrängförhållandena (och utgöras av åar. sjöar, berg eller dylikt) 

 med en storlek växlande frän ett par hundra upp till 4 — 5 hundra hek- 

 tar åker utom tillhörande skog och utmark. Bönder och godsägare hava 

 insett den ekonomiska fördelen för sig och sina efterkommande av denna 

 indelning och tillåtit, att deras respektive områden underkastats den där- 

 för som regel nödvändiga sammanslagningen eller styckningen och därpå 

 följande inordningen i det n\-a brukningssystemet. 



Pä det rena slättlandet kring utgångspunkten för vår resa saknas skog, 

 \arfor kolonibruken här mest utgöras av ren åkerjord. Principen för 

 deras indelning är emellertid densamma överallt. Städse finna vi en 

 centralgård i mitten med den gemensamma kreatursbesättningen, antingen 

 driven som sambruk under ledning av en bland kolonisterna, eller som 

 arrendegård, i det en skicklig jordbrukare och djurskötare övertagit det 

 hela. I båda fallen skola kolonisterna samarbeta med centralbruket ge- 

 nom att till detsamma leverera rotfrukter och halm i utbyte mot mjölk 

 och gödsel samt mot ersättning utföra de nödvändiga mans- och dragar- 

 dagsverkena å huvudgården. — \'i möta på vår färd per automobil 

 och hållande oss på vägens vänstra sidobana, åtskilliga lastautomobiler 

 med plank och bräder, som taga av på någon biväg till ett av dessa 

 slättbygdens kolonibruk. De komma från respektive bruks skogsområde 

 längre upp i provinsen, där de hämtat laster av fällda stockar och fatt 

 dem sågade vid något sågverk på vägen. 



Allteftersom vi färdas, blir landskapet mera kuperat och blicken mö- 

 tes av större och mindre skogsområden, vilkas gränser med omsorg 

 utstakats till största möjliga sammanhang ä därför passande mark, 

 samtliga väl inhägnade med moderna stängselanordningar. — Överallt 

 på bergshöjderna observera vi väldiga vindmotorer och cisternliknande 

 anläggningar. Det är nyare tiders system för tillvaratagande i största 

 niöjliga utsträckning av allt överflödsvatten, som förut, särskilt på vår- 

 vintern, <"ått bortrinna onyttigtvis. I samma syfte finnas fördämningar 

 anlagda överallt i bäckar och åar, varifrån pumparna uppfordra vatt- 

 net till de nämnda, högt belägna dammarna. Det får härifrån verka 



