SKIOGEN OCH SMÅBRUKET. I 65 



kas ligga i händerna på män, som utbildas på statens bekostnad och som 

 benämnas agronomer, jägmästare, veterinärer och lantbruksingenjörer. 

 På dessas utbildning nedläggas årligen hundratusentals kronor. Motsvara 

 de nu alla till fullo, vad man har rätt att vänta av dem? Kanske var 

 och en grupp för sig, svarar jag, men huru är det med samarbetet, som 

 skall uträtta tusenfalt mer, än de var för sig äro i stånd till? Det 

 existerar helt enkelt icke! Och dock hava vi inför oss bilden av ett i 

 jordbrukshänseende djupt olyckligt och splittrat fosterland. Ingen vågar 

 påstå, att det nuvarande tillståndet är gott, men de flesta äro eniga i, 

 att det blir sämre år från år och att ingen klar utväg ännu skönjes, 

 varken för det stora lantbruket, som lider av brist på arbetskraft, eller 

 för småbruket, som hotas av för långt gående uppdelning eller rent ut 

 av övergång till ett oräntabelt trädgårdsbruk. 



Jag, som tagit agronomexamen, har det oaktat tillåtit mig skriva i ett 

 speciellt skogsmansblad, icke för det att jag har något att undervisa 

 herrar forstmän uti, utan därför att mitt ämne till stor del faller inom 

 deras område, och jag hoppas och önskar en kritik i detta avseende, 

 som kan fullt klargöra åtskilliga för mig dunkla saker och kanske göra 

 min tanke verkligt fruktbärande. Låt vara, att jag i mycket kan hava 

 misstagit mig. men uppsåtet är gott och jag tror, det skall finnas en 

 kärna av framtid i mina, för mångas öron säkerligen högst overkliga 

 planer. Säkert är emellertid, herrar Riddare av plogen och yxan, opera- 

 tionsstålet och passaren, att vi behöva varandras medverkan både vid 

 arbete och tänkande för att nå det gemensamma syftet, nämligen jord- 

 brukets och därmed Sveriges utveckling i bästa möjliga riktning. Låtom 

 oss icke tveka att framlägga ämnen för diskussion i varandras tidskrifter 

 och även någon gång mötas vid större anledningar för att grundlägga 

 det samarbete, som kanske en gång skall höja det svenska lantbruket 

 till, vad det kan och bör vara, och lära vårt folk inse den väldiga kraft, 

 som ligger i det gamla ordspråket: >• Enighet ger styrka.» 



