170 ERIK RONGE. 



Och därvid erhölls det ej alltför överraskande resultatet, att (form-) höjds- 

 tillväxtprocenten visade sig ko7istant för samma ålder inom alla bonite- 

 terna, d. v. s. beståndets formhöjdstillväxtprocent syntes vara en faktor 

 av ålder7i — rätt och slätt! Detta kan ju icke anses som något bevis 

 i frågan, men då man med fog kan framhålla den relativa formhöjds- 

 lill växten såsom en bland ett trädslags mera specifika egenskaper, som 

 <lärför ej bör förneka sig, om beståndet kommer att växa upp på en 

 bättre eller sämre mark, torde de siffror på formhöjdstillväxtprocenten 

 vid olika åldrar å beståndet, som undersökningen lämnat, ej vara utan 

 sitt värde. 



De erhållna procenterna äro: 



Ålder 30 40 50 60 70 80 go 100 110 120 



Fh-% 2,6 2 1,4 1,1 0,3 0,6 0,5 0,4 0,3 0,3 



Dessa siffror kunna lämpligen inristas på höjdmätarens främre nedre 

 sida med användande av metersififrorna 30 — 100 som årssiffror. Pro- 

 centerna ange visserligen formhöjdstillväxten för bestånd (barrblandsbe- 

 ständ, mellersta Sverige) eller för medelstammen i desamma men kunna 

 med urskiljning användas även för enskilda träd i allmänhet. 



B onite rings system efter beståndsmedelJiöjd låta sig lätt och utan olägen- 

 het inläggas å höjdmätaren; boniteringstabellens medförande i skogen 

 blir därefter överflödig. Lämpligast sker inläggandet sålunda: å instru- 

 mentets framsida inristas med små siffror mitt för höjdskårorna de åldrar, 

 vid vilka motsvarande medelhöjd uppnås inom t. ex. varannan av boni- 

 tetsgraderna. För ovan omnämnda boniteringssystem för mellansvenska 

 förhållanden äro siffrorna: 



Ilöjtl Bon. 0,9 



7 m. 20 



8 » 23 

 g » 26 



10» 28 



II» 32 



12 » 35 



13 * 39 

 14» 42 



15 » 46 



1 6 >^ 50 



Om alltså i ett beståi 

 ålder är 65 år, blir boniteten 0,8 o. s. v. 



Ja, hittills har ju saken varit enkel; nästa steg i höjdmätarens utbild- 

 nino blir noe litet värre! Men så gäller det också att exakt — med 



