176 ERIK RONGE. 



Uttryckets värden för olika diametrar erhälles lätt å räknestickan och 

 inlägges på höjdmätarens baksida. 



Även här tillåter jag mig som stöd för ovanstående förslag an- 

 föra resultatet av några jämförelseklavningar med vanlig klave och med 

 min höjdmätare. Provträden varierade mellan 13 — 27 cm. vid brösthöjd. 

 Grundytemedelstammen enligt klaven blev 19,5 cm., och enligt höjdmä- 

 taren 19,+ cm.; högsta felprocenten var 2,2. 



Det kan tyckas vara förenat med mycket besvär att å höjdmätaren 

 inlägga alla dessa föreslagna linjer och siffror, men mässingen är mjuk, 

 och mödan betalar sig! Ty en gång iordningställd, är den för all fram- 

 tid vid många tillfällen i stånd att vara skogsmannen till stor nytta och 

 glädje. J a, låt oss göra en sammanfattning av det föregående och se 

 till, vilka tjänster den kan göra oss! Vi tänka oss då utrustade med 

 avfattningsbesticket, innehållande höjdmätare och passare, samt tillväxt- 

 borren; den lilla räknestickan vilar som vanligt i sitt i övre västfickan ned- 

 stuckna fodral — men för övrigt renons på allt vad instrument och ta- 

 beller heter! Vad då »skogsmannen och trädet» beträffar, så kan han 

 på stället skaffa sig uppgift om dess brdsthöjdsdiameter^ höjd, formpiinkt 

 eller direkt forniklass pä bark och inom bark fonnhöjd, kubikinassa, 

 grundytetillifäxtprocent och ev. forinJwjdstillväxtpr ocent samt därav massa- 

 tillväxtprocent och löpande tillväxt i massa, medeltillväxt, kronansättning 

 — förutom åldern! BröstJwjdsf ormtalet erhålles genom en enkel division 

 å räknestickan av formhöjd med höjd; av formklassen erhålles diametern 

 mitt mellan brösthöjd och topp ■ — till stöd för en okulär aptering av 

 trädet; om denna mittpunkts precisa läge på stammen kan höjdmätaren 

 naturligen också lämna anvisning. 



Tänka vi oss sedan »skogsmannen och beståndet», kan man ju med 

 ganska god precision efter ögonmått utpeka det träd i beståndet, som 

 utgör grundytemedelstammen; genom att sedan med instrumentet upp- 

 mäta dess höjd (helst flera mätningar å skilda trädindivid med ung. 

 samma dimension vid brösthöjd) erhålles beståndets medelhöjd, varefter 

 markens bonitet kan bestämmas med ledning av den genom borrning 

 utrönta åldern. För att få en nöjaktig uppgift om beståndets virkesmassa 

 pr har kan man antingen förfara så, att man med höjdmätaren bestäm- 

 mer m e de If ormhöj den och sedan på räknestickan uppmultiplicerar denna 

 med den okularbedömda grundytan pr har — eller också kan man på 

 förut angivet sätt bestämma kubikmassan på det träd, man anser vara 

 kubikmedelstam, varefter kubikmassan pr har erhålles genomattokulärtupp- 

 skatta stamantalet och sedan låta räknestickan ånyo ange produkten. Att 

 man genom att använda endera av dessa metoder — eller bägge — har av- 

 gjort större utsikt att komma den verkliga kubikmassan närmare än 



