SKOGSVARDSFÖRESINGENS TIDSKRIFT I914, H. 3. 



Till frågan om skogsbrukets ekonomi. 



Av Tor Jonson. 



Då jag nu, i enlighet med vid 19 13 ars skogsmöte uttalad avsikt åter- 

 upptager diskussionen om skogsbrukets ekonomi, vill jag till att börja med 

 hänvisa dels till mitt inledningsföredrag vid mötet (denna tidskr., allm. delen 

 1913, h. .7) dels ock till min föregående uppsats (denna tidskr., fackafd. 

 19 1 3, h. 2) ) Omloppstidens inverkan på skogsbrukets ekonomi», vilka pub- 

 likationer liksom de ö\Tiga gjorda diskussionsinläggen anses vara för läsaren 

 bekanta.^ Mina föregående bidrag ha avsett, dels en kritik över de i dis- 

 kussionen förut framkomna förslagen till reglering av skogsbrukets ekonomi, 

 dels ett framläggande av vissa nya synpunkter, utmynnande i en hänvisning 

 på s. k. omloppstiden för bästa räntabiliteten», åtföljt av utförliga exempel 

 på därvid använda räknemetoder, dels slutligen, ehuru i största korthet, ett 

 påpekande av den förefintliga faran för skogssköfling. Dessa frågor voro na- 

 ttirligtvis av allt för stort omfång för att vid ett diskussionsmöte i sin helhet 

 kunna behandlas, varför jag i mitt inledningsföredrag inför Skogsvårdsförenin- 

 gen med avsikt endast medtog vissa hu%"udpunkter. Detta hindrade dock ej att 

 diskussionen, på grund av ämnets kända aktualitet, kom att röra sig om alla 

 möjliga i och för sig mycket intressanta frågor, men ofta av föga samman- 

 hang med de framförda huvudspörsmålen. Särskilt fäste man sig vid, att intet 

 försvar presterades för de av mig angripna äldre teorierna, nämligen både 

 den av Norrländska Skogsvårdskommittén förordade »högsta avkastningsteorin» 

 och en dess motsats, av kommittén benämnd >pennigeränteläran v Enligt vad 

 jag förut påpekat, är speciellt denna senare teori behäftad med sådana inkon- 

 sekvenser och felgrepp, att den t. o. m. allvarsamt kan hota skogsbrukets 

 vidare utveckling inom landet. Det ligger därför stor vikt uppå, att dessa 

 villomeningar bli gendrivna och definitivt avförda från diskussionen, och är min 

 avsikt med nedanstående inlägg att inbjuda »penningeräntelärans:> anhängare 

 till försvar för sina teorier, därest de så kunna. 



För undvikande av anledningar till missförstånd från mindre initierade 

 läsares sida torde redan nu böra påpekas, att den av mig bekämpade s. k. 

 »penningeränteläran» utgöres af en viss, längre fram definierad skolriktning 

 inom teoretiska skogsekonomien, medan i den allmänna fordran på eftersträ- 

 va?ide av räntabilitet inom skogsbruket lika väl som i andra näringar någon 

 större meningsskiljaktighet knappast torde finnas mellan mig och de personer, 



* I häfte 2. fackavd. finnes förteckning på litteratur, framför allt vad som under se- 

 nare åren här i landet kommit fram, och hänvisar jag nu till denna förteckning med samma 

 siffror som förut. 



