2 00 TOR JONSON. 



och »värdetillväxtprocent», ty dessa termer äro genom såväl mångårig hävd 

 som skarp motivering i all facklitteratur förut bundna vid betydelsen »rotvär- 

 dets» (»rånettots») ökning. 



2:0) Den praktiska tillämpningen lider därav, att inga som helst an\is- 

 ningar finnas, varifrån de vid kalkylen pålagda kostnadssummorna skola tagas. 

 Om E. avser något slags normalkostnader, står man naturligtvis spörjande, på 

 vad sätt sådana skola beräknas för viss konkret skogsegendom. Skulle där- 

 emot verkligt utbetalda kostnader användas, blir konsekvensen den, att virket 

 å t. ex. statsskogarna i sex förut omnämnda fall (se tabell III) måste anses ha 

 negativt värde, eftersom skogsbrukets driftskostnader under långa tider varit 

 större än inkomsten. Att i dessa län till ett pris av 58,860 kronor försålda 

 12,500 kbm. skulle betecknas som negativa eller åtminstone obefintliga värden, 

 strider väl ändock allt för mycket mot såväl allmänt språkbruk som vanlig 

 ekonomisk uppfattning. 



3:0) Ett åsätt negativt netto-nettovärde, vilket enligt E:s metod ofta kan 

 uppstå på t. ex. småvirke, måste ju uppfattas så, att trädets tillgodogörande 

 skulle medföra förlust, varför det hellre borde få kvarstå. I praktiken måste 

 detta leda därhän, att massor a\- oväxtligt småvirke måste lämnas att ruttna å 

 hyggena eller bli outtaget i gallringarna. Räknemetoden verkar här uppenbart 

 i ekonomiskt alldeles felaktig riktning, ty varken förvaltning, skatter, kulturer, 

 m. m. fördyras genom småvirkets medtagande. Tvärtom kan avverkningen a\' 

 det grövre ofta ställa sig proportionsvis billigare i t. ex. flottning, tillsyn, 

 hyggesrensning m. m., om virkestillsläppningen l)lir större. På sin höjd sina 

 direkta huggnings- och forslingskostnader l)ör ju små\irket i ett sådant fall självt 

 bära för att få tölja med ur skogen. 



4:0) Genom att .specialisera sig på de enskilda individen eller dimensions- 

 klasserna råkar man, såväl vid mogenhetskalkyler som vid A'irkesutsyning, lätt 

 in i ett stadium, som brukar kallas »att man inte ser skogen för bara träd». 

 Efter E:s noggranna, teoretiska utredning om fördelningen av alla slags kost- 

 nader å varje dimension väntar man naturligtvis, att nettoinkomsten för viss 

 skogsegendom alltid måste bliva lika med summan av alla de avverkade trädens 

 netto-nettovärden. Så inträffar emellertid ingalunda i praktiken. I vårt ordnade 

 uthålliga skogsbruk är nämligen driftskostnaden (löner, skatter m. m.), prak- 

 tiskt taget, så gott som lika år från år, medan däremot avverkningsbeloi)pet 

 ])å grund av konjunkturer, snöförhållanden, m. m. i regel växlar högst betydligt 

 under olika år eller perioder. 



För en egendom med t. ex. 30,000 kronors årliga driftskostnader samt en 

 medelavverkning av 30,000 kbm. å 3,33 kr., d. v. s. med 100,000 kr. rot- 

 värde, kan man ju lätt uträkna, att de allmänna omkostnaderna i medeltal 

 uppgå till I kr. pr kbm., och anger E. då skördens netto-netto = 3,33 — i = 2,33 

 kr. pr kbm. Emellertid kan av skörden ett år som i år i Aerkligheten kanske 

 endast uttagas t. ex. 20,000 kbm., varemot nästa år 40,000 kr. uttagas. En- 

 ligt termen »netto-nettovärdet» borde man ju i år vänta sig en behållning av: 

 20,000 kbm. ä 2,33 = 46,666 kr., medan däremot årsvinsten i själva verket 

 ser ut så: 



Försålt virke 20,000 kbm. ä 3,33 66,666 kr. 



avgår allmänna omkostnader 30,000 » 



Skogens netto-netto 36,666 kronor, 

 eller 10,000 kr. mindre. 



