2 14 NILS G. RINGSTRAND. 



under närmaste 40 är erforderliga kostnaden för skogsvårdsarbeten. Denna 

 beräkning fotas, vad dikningen angår, pä det antagande, att kostnaden för 

 densamma, inbegripet kultur, uppgår till 50 kronor pr hektar myr. Men 

 om det skulle föreskrivas, att all sådan mark skulle torrläggas under den tid 

 a\' 40 är, för vilken avverkningsberäkningen gäller, så skulle medel och 

 arbetskrafter bliva otillräckliga för förslagens genomförande. Därför anses 

 kostnaderna pr hektar böra begränsas till 25 kronor, Ådiket m. a. o. betyder, 

 att hälften av den myrareal, som kan ifrågakomma till torrläggning, beräknas 

 bliva föremål för dylikt arbete under 4 o -årsperioden. Beräkningen av skogs- 

 odlingskostnaden äter tänker man sig baserad på de förutsättningarna, att 

 hälften av den erforderliga äterväxten erhälles genom självsådd, samt att full- 

 ständig kultur antages kosta 40 kronor per hektar. Medelkostnaden för den 

 under 4 o-årsperioden erforderliga skogsodlingen skulle alltså beräknas efter 

 20 kronor per hektar kalhuggen mark. Summan av de sålunda beräknade 

 diknings- och skogsodhngskostnaderna blir 4 o -årsperiodens skogsvärdsomkost- 

 nad. Med ledning av denna uträknas skogsvårdskostnaden per kbm. utav 

 den beräknade avverkningen. För en kostnad av ett häremot svarande be- 

 lopp är skogsägaren skyldig att, innan ny utsyning efter avverkningen er- 

 hälles, verkställa kulturarbeten eller markförbättringsätgärder, dock att därest 

 fjärdedelen av den med ledning av skogsaccisen uppskattade avverknings- 

 Ainsten för en utsyning skulle understiga den beräknade skogsvårdsomkost- 

 naden för samma utsyning, skyldigheten att utföra skogs\'årdsarbeten må be- 

 gränsas till den omfattning, som bestämmes av det lägre beloppet. 



I fråga om sättet för utförande av skogsvärdsarbetena lämnar förslaget 

 skogsägaren full frihet. Det antages, att han i eget intresse skall använda 

 medlen pä lämpligaste sätt, hvarom han sä småningom torde vinna insikt, 

 och det uttalas, att det frän det allmännas synpunkt kan vara likgiltigt, om 

 vederbörande kultiverar kalavverkad mark för 100 kronor, eller om han för 

 samma belopp torrlägger myr. 



Innan jag efter denna sammanträngda redogörelse för förslagets huvud- 

 punkter övergår till en granskning av dessa, vill jag tillåta mig att något be- 

 röra den kritik, som föreningen ägnar de nuvarande förhållandena och den 

 norrländska skogskommitténs förslag till ändringar i lagstiftningen. 



Lika med föreningen anser jag, att de enskilda skogsägarna haft mycket 

 stora skäl till missnöje med det sätt, varpå statens representanter fullgjort 

 det dem åliggande uppdraget rörande skogshushållningen å hemmansskogarna 

 i lappmarken och å de med dem i lagstiftningshänseende likställda sko- 

 garna. Att man under senare år kan anteckna en del förändringar till det 

 bättre betyder ej, att allt ännu är väl beställt. För somliga tjänstemän har 

 det tyvärr ej blivit klart, att deras uppgift ej är att nyttja sin makt och myn- 

 dighet på ett sådant sätt, att skogsägarna beredas svårigheter och förluster, 

 utan att de fastmer hava skyldighet använda de kunskaper, som de måste 

 antagas besitta, till landets och skogsägarnas båtnad. Vad som kräves här 

 lika väl som överallt annorstädes är en levande ansvarskänsla. Jag betvivlar 

 ingalunda, att den högsta ledningen är besjälad av önskan att väcka och 

 hålla vid liv en sådan ansvarskänsla, men med den ofantliga uppgift, som 

 är den pålagd, hyser jag mina stora tvivel, att dess förmåga kan räcka till 

 för att på ett fullgott sätt fylla denna uppgift, ty den överstiger vad som av 

 människor rimligen kan begäras. Och jag tror, att trävaruexportföreningen 



