SKOGSADMIMSTRATIONEN. 247 



systemet, att de extra alltid kvarstode pä de distrikt, där de utnämnts, vore otillfredsställande, 

 tor så vilt man skulle kunna ha nägon som helst fordran på att en extra jägmästare vid 

 behov tjänstgjorde på det distrikt, där han var skriven. För att distriktsfördelningen skulle 

 ta någon praktisk betydelse erfordrades, att den för helt år förordnade e. jägmästare, var^ 

 lorordnande sträckte sig över årsskifte, i och med detsamma ansäges tillhöra det distrikt, inom 

 vilket han tjänstgjorde. När en extra jägmästare transporterades, borde därför ej blott den 

 överjägiiiästare, till vilkens distrikt han flyttades, underrättas, utan jämväl den överjägmästare, 

 hos vilken han dittills varit skriven. 



1 detta sammanhang berördes frågan, huruvida instruktionen kunde så tolkas, alt en e. 

 iägmästare. som av överjägmästare erhållit förordnande att under tid, ordinarie jägmästare 

 enligt ^ 59 varit permitterad, uppehålla dennes tjänst, skulle kunna fa endast pä grund av 

 denna tjänstgöring kvarstanna i skogsstaten. 



Det framhölls härvid, att revirförvaltare stundom måste beviljas pennission även dä vik- 

 tiga saker vore tore. Det kunde då hända, att vikarien på eget ansvar måste utföra viktiga, 

 ej uppskjutbara förrättningar såsom exempelvis närvaro vid syner och arrendeuppskattning, 

 skogsbrand m. m. Ett sådant förordnande borde därför räknas vederbörande tillgodo och 

 utgöra tillräcklig orsak att få kvarstå i skogsstaten. Om revirförv^altarens pennission endast 

 gällde ett par dagar, vore vikarie onödig, men uttoges en vecka eller maximitiden pä en 

 gång, måste vikarie givetvis förordnas. Overjägmästare Barthelson ansåg, att denna fråga 

 vore oklar. Jägmästaren hade ingen skyldighet alt vid permission skaffa vikarie. Styrelsen 

 borde påpeka detta och hemställa, att jägmästarna i semesterhänseende jämställdes med övriga 

 statstjänstemän. Generaldirektör Fredenberg framhöll, att semesterfrägan ei kunde upptaga> 

 annat än i samband med den stora ornorganisationsfrågan. 



XV. Angående vården av fruktträd ä arrendelotter. 



Enligt ^ b av nu brukliga kontrakt ägde kronoparksarrendatorema rätt att kostnadsfritt 

 erhålla erforderliga träd till plantering å gärdstomten. Ämnet hade upptagits, enär det 

 kunde vara av intresse att diskutera frågan om i vilken utsträckning arrendatom skulle anses 

 skyldig vårda eller eventuellt ersätta sålunda erhållna fruktträd. Under diskussionen fram 

 hölls, att man ej genom allt för sträng kontroll på arrendatorerna skulle minska det intresse 

 för plantering, som mångenstädes började visa sig. Man enades därför om att några offi- 

 ciella kontrollbestämmelser i fråga om arrendators skyldighet att sköta honom tilldelade 

 fruktträd ej borde utfärdas. 



XVI. Forslag till lämpliga blankettböcker att användas vid underhands- 

 försäljning. 



( Generaldirektör Fredenberg meddelade, att frägan om förändring af underhandsforsäljnings- 

 blankettema i och för minskning av utskrivningsarbetet genom anordnande av kopierings- 

 böcker flera gånger varit på tal. Den egentliga stötestenen hade varit, att man ej kunnat 

 erhålla ett kopieringssystem, där man på en gäng kunde skriva huvudskrift och tre tydliga 

 kopior. Den tredje kopian, som skulle ersätta det nuvarande kvittot, bleve så gott som 

 oläslig. Med nuvarande system måste man, om köparen fordrade ett större kvitto, verkställa 

 fyra särskilda skrivningar för en och samma försäljning. Den törefintliga upplagan av blan- 

 ketiböcker vore nu snart slut, och man måste därför tänka på att fä densamma ersatt med 

 någon lämplig typ. 



Under diskussionen framkommo fyra olika förslag, omfattande säväl tre- som tyrblankett- 

 system. Domänstyrelsen skulle låta uppsätta förslagsböcker i enlighet med de olika systemen. 

 Dessa böcker skulle utsändas till överjägmästarna, för yttrande. 



XVII. Angående markbonitering. 



Att deltaga i överläggningen om detta ämne hade kallats direktör A. Wahlgren och lektor 

 T. Jonson vid skogsinstitutet. Overjägmästare Welander hade föreslagit, att bestämmelserna i 

 det nya indelningscirkuläret sku'le upptagas till diskussion. Då emellertid tiden vid mötet 

 ej medgav, att detta vidlyftiga ämne behandlades, beslöts på förslag av överjägmästare 

 Wallmo, att åtminstone frägan om den föreskrivna markboniteringens utförande i praktiken 

 skulle upptagas. Enligt hans mening hade i det nya cirkuläret allt för stort spelrum lämnats för 

 det subjektiva omdömet. Höjden vid viss given brösthöjdsålder borde hellre — i likhet med vad 

 -om skett vid Värmlandstaxeringen — ha lagts till grund för boniteringen. Mot denna 

 metod hade anmärkts, att den ej gåve rätt utslag, %-id olika klimatiska betingelser. Häremot 

 framhöll overjägmästare Wallmo, att man framdeles genom försöksanstaltens undersökningar 



