SKOGSADMINISTRATIONEN. 253 



mogen skog ej tör längre tid skulle sparas, (iivelvis har dock med den begränsade perso- 

 nal, som hittills varit disponibel för hithörande arbeten, icke så ingående undersökningar 

 kunnat äga rum, som varit nödiga för att nå det bästa resultat. Emellertid hava icke till- 

 växtberäkningar fatt en sådan användning, som föreningen antagit i fråga om oväxdiga skogar. 

 A\"\"erkningens storlek har nämligen icke grundats på dylika beräkningar, i följd varav på- 

 ståendet att a\-\'erkningens storlek skulle minskas i samma mån som skogen vore dålig ej 

 träffar de a\"\erkningsberäkningar, som tillämpats på lappmarksskogarna. Detta hindrar dock 

 ej, att i vissa fall a\'\erkningsbeloppet per år kunnat bliva lika stort med summan av skogens 

 årliga tillväxt. Det synes vara ett dylikt undantagsfall, som föranlett föreningens vidlyftiga 

 uttalanden angående olämpligheten av att i oväxtliga skogar grunda a\"%-erkningsberäkningar 

 pä undersökningar om skogens tillväxt. Riktigheten av detta påstående vill styrelsen sålunda 

 ej bestrida, men bestrider däremot värdet av hela den utav föreningen förebragta utred- 

 ningen härom. 



A sidorna 4 och 5 i föreningens skrift anföres ett och annat rörande hemmanet n:r 2 

 Holmträsk i Anundsjö socken. Därvid framhållas vissa abnorma förhållanden rörande torr- 

 träden ä detta hemmans skog, dock utan att upplysning meddelas vare sig angående det 

 trädslag, varav torrträden utgjorts, eller huruvida i följd av ändrade avsättningsförhällanden 

 torrträd, som tillfÖrene måst kvarlämnas såsom värdelösa, senare kunnat a\-\-erkas. Har skogen 

 bildats till stor del av gran, torde det vara ganska förklarligt, att torrträd uppkommit efter 

 sådana svåra snöbrott, som i framställningen omnämnas. Det ligger utanför mänsklig makt 

 att förekomma dylika naturföreteelser och följderna av dem, \Tlket ock föreningen själv ansett 

 och anmärkt. Den höga kostnaden för ett omnämnt indelningsinstrument finner styrelsen 

 synnerligen anmärkningsvärd, enär skogsägaren har att gälda allenast hantlangningskostnaden 

 vid a\-verkningsberäkningars utförande. Huruvida förrätiningsmannen i förevarande fall haft 

 något speciellt uppdrag av skogsägaren, varigenom anspråk kunnat framställas om särskild 

 ersättning härför, är för styrelsen obekant. Även i fråga om de å sidan 6 omnämnda by- 

 arna Granträsk, Xyby och Flakaträsk i Lycksele socken saknas nöjaktig utredning angående 

 torrträden. Hava träden i följd av vidriga naturföreteelser torkat, efter det avverkningsbe- 

 räkning för skogarna upprättats, och sålunda ingått i denna beräkning, skola de avräknas, 

 givetvis dock under förutsättning, att torrträdens mängd ej vore så betydande, att avräkningen 

 komme att hindra nödig beståndsvård. I enstaka fall har förekommit att i följd av förhållan- 

 den, som ej kunnat förebyggas ^skogseld, storm\ a\"\erkning pä en gäng måst äga rum i 

 så stor omfattning, att en avräkning av det awerkade beloppet skulle kraft en tid av flera 

 decennier. Då all a^v^^erkning inom de kvar\arande bestånden icke kunnat under denna tid 

 inställas, har den ärliga a^Täkningen begränsats till Wss del av det beräknade a^'^•erknings- 

 beloppet. För den kvanarande skogen har ock i %-issa fall upprättats ny a%"^erkningsbe- 

 räkning. 



Vid all skogsindelning har ett av syftemålen varit att från abnorma skogsforhållanden 

 bereda övergång till normala, ingalunda att bevara en abnorm skog i oförändrat skick. Över- 

 gångstiden har, om så kunnat ske, begränsats till halva omloppstiden. Har däremot skogens 

 tillstånd motiverat en förhöjning av det reguljära a\"\-erkning5beloppet och en sådan följakt- 

 ligen medgivits, innebär delta en förkortning av övergångstiden. Då en dylik forhöjning av 

 a\"\"erkningsbeloppet varit ganska vanlig, följer härav, att de nuvarande skogsägarna, även 

 med risk att avkastningen under en framtida period skulle kunna komma att något minskas, 

 tillerkänts sä stor avkastning, som enligt gällande bestämmelser kunnat försvaras. Föreningens 

 påstående, att de nuvarande skogsägarna tillerkänts så liten avkastning som möjligt, är så- 

 lunda oriktigt. 



Oriktigt är även att, såsom föreningen å sid. 7 sökt göra, vältra över hela ansvaret för 

 skogshushållningen å lappmarkens hemmanskogar på staten. Staten har nämligen överlämnat 

 den egendiga skogsvården åt ägarna själva och allenast förbehållit sig att begränsa avAerk- 

 ningen. Många omständigheter i de gångna tiderna torde fullväl ådagalägga behovet av 

 restriktioner gent emot vinningslystnad och ett, för skogens framtida bestånd äventyrligt, om 

 än till ökad tillfällig inkomst ledande hushällningssätt. 



Ehuru lappmarkskogarnas skötsel visserligen lämnat mycket ö\Tigt att önska, äger dock 

 det av föreningen å dem tillämpade uttrycket vanskötsel mindre tillämpning å dessa skogar 

 än å flertalet andra privatskogar i riket, vilka i stort sett icke varit föremål för ordnad be- 

 ståndsvård, utan för en oordnad, mer eller mindre stark övera\"serkning. I otillfredsställande 

 beståndsvård äro lappmarksskogama i stort sett likställda med de flesta andra privatskogar, 

 men ej i fi-åga om en allt för stark övera\-verkning, vilken mångenstädes kunnat betecknas 

 såsom skogsskövling. Rörande beståndsvården kan därjämte i fråga om lappmarksskogama 

 såsom en urskuldande omständighet anföras, att inom större delen av lappmarkerna sådant 



I" Sikogsr'hrds föreningens Tidskri/t IQI4. 



