2gS SKOOSADMINISTRAIIONKN. 



att i avvaktan härpå låta reviren förbliva vid sin nmarande storlek. Vi kunna icke biträda 

 den åsikt, som förre konimittéordföranden betecknat som kommitténs ståndpunkt, nämligen 

 att man för att fuUgodt motivera revirdelning skulle behöva »ha reda på förvaltningsobjektet, 

 revirets skog, m i de minsta detaljer. (Kursiveringen gjord av oss!) För den som känner 

 till, under vilka stora förhållanden det norrländska skogsbruket hitintills arbetat och väl 

 ännu för decennier framåt, all revirdelning till trots, kommer att arbeta, samt besinnar, hur 

 mångahanda tillfälligheter här liksom ock i södra Sverige spelat in vid revirens avgränsning, 

 ter sig en dylik fordran som ett överdrivet pedanteri i motsatt riktning, och till på köpet 

 som en farlig och utvecklingshämmande åskådning, som gör stora, trängande krav beroende 

 av omständigheter, vilka i förhållande till dem måste betecknas som rent underordnade. Med 

 hänvisning till de i början av vår inlaga införda statistiska uppgifterna, hålla vi före, att 

 mer än tillräckligt är känt både angående arealer och skogsförhållanden för att man redan 

 nu skulle kunna skrida till revirdelning. De ytterligare upplysningar rörande skogens be- 

 skafienhet, avsättningsförhållanden etc, som kunde tänkas önskvärda i och för en omreglering 

 av förvaltningsområdena, skulle helt säkert till nödig grad av noggrannhet och utan långt 

 dröjsmål kunna inhämtas genom revirpersonalen. 



Vad taxationsväsendet angår hålla vi ej för osannolikt, att en ytterligare centralisering av 

 detsamma kunde vara gagnelig, men finna att de av kommittén skisserade förslagen alltsedan 

 1912 i allt väsentligt blivit av domänstyrelsen tillämpade vid skogsindelningarna i Norrland. 

 Taxationsarbetena därstädes ha också sedan nämnda år starkt forcerats. En reform, som vi 

 i detta sammanhang tillåta oss framhålla såsom varande ännu mer trängande än inrättandet 

 av en taxationsbyrä, är åä.ren\oi fastställandet av en ny skogsindelningstaxa för skogsstaten. 

 Ett väl utarbetat och motiverat förslag till en sådan taxa, varöver jämväl för länge sedan 

 alla erforderliga yttranden från respektive myndigheter ingått, vilar sedan den 2 juli 19 10 

 hos Eders Kungl. Mai:t. 



Såsom törut blivit nämnt är det blott beträffatide vdrde7i om de enskilda skogarna i Norr- 

 land och Dalarna som den norrländska skogsvärdskommittén framlagt positiva och utformade 

 förslag. Den har föreslagit, att uppsikten och kontrollen över nyssnämnda skogar skulle 

 handhavas av en särskild skogsstat, bestående av 3 s. k. skogsinspektörer, i för vartdera av 

 Norrbottens, Västerbottens och Jämtlands-Dalarnas skogsvårdsdistrikt, 16 ordinarie och 24 

 biträdande och extra skogsin^enjörer samt 65 tilLsynitigsniän. Hela denna stat skulle sortera 

 under ett inom jordbruksdepartementet inrättat skogskontor, vars chef skulle vara en s. k. 

 skogsdirektör. 



I motsats till kommitténs förslag, men i likhet med vissa reservanter inom densamma, 

 anser domänstyrelsen, att en så fullständigt genomförd uppdelning mellan revir, omfattande 

 a ena sidan blott stats- ä andra sidan blott enskilda skogar, ej överallt vore lämplig, samt 

 att organisationen av uppsikten och kontrollen över de enskilda skogarna med fördel kunde 

 i högre grad än kommittén gjort byggas på grundvalen av nu bestående förhållanden. Do- 

 mänstyrelsen föreslår därför, att i stället en sådan delning vidtages med de nuvarande reviren, 

 att 16 nya sådana bildas, varav 4 skulle komma att omfatta huvudsakligen statsskogar och 

 12 revir enskilda skogar. Därjämte föreslår domänstyrelsen, att ytterligare en överjägmästare- 

 tjänst inrättas. 



Till detta domänstyrelsens förslag, vartill styrelsen fogat mera utarbetade detaljuppgifter 

 i sin skrivelse till Eders Kungl. Maj:t den 28 januari detta år, får också de extra jägmäs- 

 tarnas förbund ansluta sig, under anmärkning likvisst, att den föreslagna revirdelningen, som 

 ju blott skulle tillföra statsskogsförvaltningen 4 nya revir, endast är att anse som ett första 

 steg, vilket nödvändigtvis snarast måste följas av en ytterligare uppdelning av reviren. 



Gentemot norrländska skogsvårdskommitténs förslag vilja vi framhålla, att vi icke finna 

 någon vägande anledning föreligga till en splittring av den högsta skogliga myndigheten 

 på flera händer, anordningar, som, där de utomlands vidtagits, \isat sig bära fröet till beklag- 

 liga spänningar och tvistigheter, ej heller anse vi en partiell titeländring inom skogsstaten 

 behövlig eller önskvärd. Likaså bör framhållas, hur föga kommittén vetat att även i denna 

 del av sitt förslag motarbeta extraordinarie-systemet; mot 16 ordinarie skogsingenjörer har 

 kommittén föreslagit 24 biträdande och extra, d. v. s. 60 % av dessa tjänstemän skulle allt 

 fortfarande slå på extra stat. 



Då vi sålunda visat, att norrländska skogsvårdskommitténs förslag, synnerligast vad stats- 

 skogshushållningen angår, är mycket bristfälligt, samt då ej heller det av domänstyrelsen den 

 28 januari detta år avgivna revirdelningsförslaget pä långt när är så genomgripande, som 

 nu rådande, ohållbara förhållanden påkallat, så våga vi i djupaste underdånighet hemställa. 



