BOGE- OG EGEKULTUREN PAA BREGENTVED I DANMARK, 347 



foreligge to Muligheder: for det förste kan forskjellig Proveniens betyde, 

 at der foreligi^er forskjellige Racer, som er forskjellige med Hensyn til 

 Tidspunktet for Sommerskuddannelsen og som Folge deraf ogsaa maa 

 forholde sig forskjelligt överfor ]\Ieldugangrebet — for det andet, at der 

 findes Racer forskjellige ved deres ulige Modtagelighed for Angrebet 

 uden Hensyn til Sommerskuddannelsen og forskjelligt reprassenterede i 

 Udsjed af forskjellig Proveniens. 



For nu at undersoge, hvorledes det stillede sig med ?^Ieldugangrebet, 

 foretoges en Besigtigelse af Forsogsarealet i Sorö den. 9. September 1912. 

 Det viste sig da, at der i alle Forsogsstykkerne fandtes Meldug, men at 

 Angrebet i det hele var svagere end paaBregentved ved samme Tid. Det 

 var mest ioinefaldende i 4 Parceller, tilsaaede i 1909 med Agern fra 

 Hald Egeskov, Bregentved (2 Prover) og Holland; men der kunde ikke 

 spores nogen Forskjel efter Fröets Afstamning. De i 19 10 saaede Prover 

 var i det hele taget svagere angrebne; mindst fremtrsedende var i denne 

 Gruppe ]\Ielduggen hos russiske Ege, mest hos Ege fra Galizien og 

 Slavonien. 



Den 4. Oktober foretoges en fornyet Undersogelse, som i det hele 

 gav samme Resultat som den nys omtalte. Dog viste der sig nu en 

 meget tydelig Forskjel mellem de 4 Prover fra 1909: Egene fra Hald 

 var mindst angrebne, de fra Bregentved staerkere (de to Prover var 

 indbyrdes ens) og de fra Holland stasrkest. Samtidig viste det sig, at 

 Tilboieligheden til Sommerskuddannelsen var mindst hos Egene fra Hald, 

 störst hos de holländske. De sidste var endnu ret gronne, medens de 

 tre förste var stserkt affarvede og gulnede. 



Disse Erfaringer fra Soro-Forsoget viser utvivlsomt hen til en Sam- 

 men haeng mellem Meldugangrebet og Sommerskududviklingen, afhaen- 

 gig af Proveniensen. 



I samme Retning peger lagttagelser fra Bregentved (Borsted Skov 

 Afd. VII, 4), hvor der i samme Afdeling dels er saaet holländske Agern, 

 dels Agern af sydlig Oprindelse (deres Hjemstavn kan desvaerre ikke 

 oplyses). Her viste det sig ved Undersogelse den 24. September 191 2, 

 at de holländske Planter havde store, gulnende Blade, Vsexten \ ar kraf- 

 tig og Skuddene ret tykke; de af Meldug befaengte Blade var faeldede, 

 saaledes at talrige Skud var bladlose. Hos de sydländske Planter var 

 Bladene mindre og endnu gronne; Skuddene var spinklere; Meldugan- 

 grebet var långt mere ondartet; de syge Blade sad endnu paa Grenene. 

 Forskjellen efter Udsaedens Proveniens var meget iojnefaldende, og Graen- 

 sen mellem de to Stykker kunde sees paa läng Afstand; en tilsvarende 

 Forskjel er ogsaa bemaerket i tidligere Aar. Med Hensyn til Lovsprings- 

 tiden er der ingen Forskjel at spore efter Proveniensen, medens Som- 



