OM BONITERIKG AV SKOGSMARK. 385 



Hära\ kan uträknas, hurusom tallarna från Malingsbo nå sin högsta 

 toppskottslängd redan \ id c:a 25 är med 3,2 dm., medan de från Jörn först 

 vid c:a 35 år ha ett maximum på 2,s dm., eller generellt, att den sydliga 

 tallen rusar i väg i ungdomen för att sedan sacka efter, medan norrlandstallen 

 har en långsammare, men mera uthållig utveckling. På grund härav 

 böra de i tabell I\' meddelade höjdserierna handhavas med viss försik- 

 tighet speciellt för ungbestånd å övre Norrlands sämre boniteter. Myc- 

 ket t\-der på att Ma.\?S' antagande om de båda tallformernas likställighet 

 i tillväxthänseende fordrar bekräftelse, innan det kan tagas för gott. 



I praktiken tillgår nu i regel markboniteringen så, att man jämför 

 det växande beståndets medelhöjd med höjdseriernas sitiVor för samma 

 ålder, varefter den bonitetsklass väljes, som närmast motsvarar uppmätta 

 medelhöjden. Så t. ex. tyder en höjd av 15 meter vid 70 år på IV 

 markboniteten, medan 23 meter vid samma ålder t\der på bon II. För 

 äldre bestånd kan emellertid markboniteringen också försiggå på annan 

 väg, i det man med hjälp av formel (5) uträknar, att is meter tyder 

 pä en normal produktionsförmåga av 4,6 kbm. årligen per hektar under 

 70-ärig växttid, vilket ju direkt antyder samhörighet med IV bonitetens 

 4,5 kbm. vid loo-ärig växttid. Denna direkta boniteringsmetod har mig 

 veterligen aldrig förut använts i praktiken, men den medför en otvivel- 

 aktig fördel däri, att taxator för varje bestånd tvingas att reflektera 

 över, huruvida den funna höjden verkligen representerar markens dug- 

 lighet eller om ej möjligen stark blockrikedom och försumpningsfläckar 

 m. m. inverka sänkande på produktionsförmågan, varför även bonitets- 

 klassen kan behöva sänkas. 



Enligt erfarenhetstabellerna varierar genomsnittsproduktionen för om- 

 loppstider från 60 ä 70 upp till c:a 120 år ej mera. än att man tämligen 

 tillfredsställande kan finna bonitetsklassen direkt ur produktionssiftran 

 även för andra åldrar än 100 år. Jag har därför utarbetat en hjälptabell 

 III, där genomsnittsproduktionen erhålles för alla vanliga beståndshöjder 

 samt för åldrar (omloppstider) mellan 60 till 120 är, allt naturligtvis för 

 tallskog under förutsättning av fullt utnyttjande av marken under hela 

 uppväxttiden. Tallskog över 120 år växer i regel sa sakta pä höjden, 

 att även för mycket överårig skog den uppmätta medelhöjden mycket 

 lätt kan reduceras till i 20-årsåldern. varefter markboniteringen sker efter 

 tabell III. Tabellen får naturligtvis ej användas för kallc\-ler över, vad 

 våra skogsmarker med nuvarande bristfälliga skötsel i praktiken verkli- 

 gen avkasta. 



