OM BONITERING AV SKOGSMARK. 39 I 



tering efter nuvarande medelhöjd. Längden å i hagmarker och gärdes- 

 backar fritt stående gårtallar ge sällan något exakt uttryck för de höjder, 

 som uppnås av där uppdragna, slutna bestånd. 



I ungskogar och på hyggen far man ofta hjälpa sig fram genom stu- 

 dium av tillväxten å äldre stubbar och av markfloran. Ej sällan ned- 

 sättes höjdtillväxten genom markförvildning av diverse skogsogräs, och 

 kan ofta ett omslag ske, när beståndet sluter sig, och ogräsen förkvävas. 



I blädningsskogar får man försöka utföra boniteringen med hjälp av 

 ålder och höjd hos någon likåldrig, helst äldre grupp. Ofta har dock 

 utvecklingen i ungdomen skett under så og\-nnsamma överskärmnings- 

 förhållanden, att knappast ett enda träd finnes, hos vilket ålder och höjd 

 korrespondera på normalt sätt. \arför \ärt anförda system här ger föga 

 ledning vid markboniteringen. 



Slutligen uppstår ett ingalunda lättlöst problem, när skogsmarken är 

 så starkt stenbunden eller så belamrad med tlyttblock och försumpnings- 

 fläckar m. m., att en viss del av arealen faktiskt blir omöjlig att fullt 

 utnyttja, varav medelhöjden dock ej röner någon påverkan. Enligt vår 

 definition på markbonitet mäste i ett dylikt fall bonitetssifi'ran enligt 

 förrättningsmannens subjektiva omdöme sänkas lika mycket som pro- 

 duktionsförmågan blivit nedsatt genom den starka stenigheten etc. 

 Detta och andra lika vanliga undantagsfall mäste ju helst klareras i sko- 

 gen, medan taxator har säväl beståndets som markens egendoraligheter 

 inför ögonen. Att såsom stundom sker endast anteckna ålder och medel- 

 höjd i skogen, samt sedan på arbetsrummet uttaga bonitetssiftVan måste 

 tydligen åstadkomma ett avsevärt sämre resultat. De vid värmlandstaxerin- 

 gen bildade klasserna, bestämda enligt 3 meters skillnad i medellängd för 

 vid brösthöjd 50-åriga träd lida just av denna olägenhet, nämligen att stor 

 procent av marken kan vara oanvändbar trots att ett fätal befintliga träd 

 odisputabelt ange mycket god höjdklass. Här kan ju nämligen någon 

 subjektiv sänkning av den uppmätta höjden ej få komma i fråga, varemot 

 man vid fasta markklasser ju endast använder höjden som hjälpmedel 

 med sökandet efter markens totala produktionsförmåga som mål. Av 

 de metoder, som i närvarande stund användas för markbonitetens be- 

 dömande vill jag sålunda hälla före, att den här ovan framlagda måste 

 anses höra till de mest bärkraftiga, även om den för utfyllande av vissa 

 brister ofta måste anlita hjälp dels av andra system dels ock av taxators 

 subjektiva omdöme. 



Till slut skulle jag vilja uttrycka det önskemålet, att taxatorer inom 

 olika orter söka utreda, huru långt våra skogar i genomsnitt stå tillbaka 

 från den fulla produktionsförmåga hos marken, som i det föregående 

 befunnits möjlig att med god skötsel uppnå. En dylik jämförelse mel- 



2 o. Skogszii' ds/b reningens Tidskri/t IQ 14. 



