394 J- A. AMII.ON. 



skogbeväxt skogsmark 83: 60 



kal » 92:00 175:60 har 



impediment (mest kala berg) 124: 74 » 



inägor (skogvaktareboställe och diverse tomter) g: 44 » 



eller sammanlagt 309: 78 har 



Dess historia, som är synnerligen intressant, får här lämnas oberörd. 

 Det förtjänar likväl omnämnas, att fynd utav flintverktyg, mynt 

 m. m. synas utvisa, att ön varit bebodd vid döstiden. Under historisk 

 tid hava emellertid människor, åtminstone under någon längre samman- 

 hängande tidrymd, ej varit bosatta därstädes. Numera är den bebodd 

 utav den å ön anställda kronoskogvaktarens och vid fyren tjänst- 

 görande personals familjer. Sommartid utgör den en omtyckt vallfartsort 

 för turister och sommargäster från de å kusten närbelägna badorterna 

 såsom Mölle m. fl. 



Från skoglig synpunkt väcker ön uppmärksamhet isynnerhet på grund 

 av sina egendomliga, särdeles artrika skogsbestånd. Särskilt albeständens 

 — Abius gluiinosa — yppiga utveckling är iögonfallande. De upptaga 

 omkring 35 har och förefinnas dels å sammanhängande större områ- 

 den — det största omkring 16 har — dels uti smärre sådana med 

 en storlek nedgående till endast några ar. 



De större bestånden förete med undantag utav de exponerade kan- 

 terna en växtlighet, som för detta trädslag torde vara enastående i vårt 

 land, och vars motsvarighet närmast torde förefinnas i de tidvis över- 

 svämmade sumpmarkerna kring de delar av Donau, som genomflyta Ungern. 



Jorden består i allmänhet av svämsand, men även av fint grus, vilka 

 täckas av ett 2 — 5 dm. mäktigt lager av synnerligen fet mylla, vilken å 

 mindre, lågt liggande områden övergår till dy. Bestånden äro ofta under 

 senhösten, vintern och våren översvämmade, vilket beror därpå, att de 

 naturliga utloppen uppgrundats, varför dagvattnet ej kan med tillräcklig 

 hastighet avrinna. 



Markvegetationen utgöres till största delen utav Rosa- och Rubusz.v\.er, 

 av vilka många på grund av de korsningar, som uppstått, äga ett stort 

 intresse för botanisten. Lekmannen ägnar de sistnämnda arterna emeller- 

 tid en icke mindre uppmärksamhet och det huvudsakligen på grund av 

 deras läckra i oändliga massor förekommande frukter. Evo7iymus euro- 

 pcea, Rhamnus frangula, Spircea tihnaria, Stachys silvatica, Trientalis eiiro- 

 pcea, kaprifol, humle och convolvolus, ormbunkar av skilda arter m. fl. 

 växter förekomma i stor talrikhet. Artrikedomen och individens yppiga 

 och fulla utveckling, de fantastiskt utbildade, över marken upphöjda al- 

 stubbarna, från vilka de nu jämförelsevis höga träden som stubbskott 



