SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I9I4. H. 5. 



Svenska trävaruexportföreningens förslag till lagstift- 

 ning för lappmarkshemmanens och med dem lik- 

 ställda hemmans skogar. 



Ett genmäle till Nils Q. Ringstrand. 



I mars-hättet detta år förekommer en kritik av jägmästare Nils G. Ring- 

 strand över Svenska trävaruexi^ortföreningens förslag till lagstiftning för lapp- 

 markshemmanens och med dem likställda hemmans skogar. Det är icke min 

 mening att nu bemöta denna kritik, men däri förekonmier ett direkt till mig 

 riktadt yttrande, som jag känner mig hågad att omedelbart besvara. Detta 

 yttrande lyder sålunda: 



»I fortsättningen av sin framställning kommer sä föreningen till frågan om 

 den hushållningsprinci}), som bör vara grundläggande vid behandlingen av 

 lappmarksskogarna. Den anser, att markränteläran bör föredragas framför 

 den av norrländska skogskommittén förordade skogsräntcläran, men vill dock 

 giva första rummet åt den hushållning, 'som leder till högsta möjliga virkes- 

 jiroduktion'. Härmed torde avses den teori, som skis.serades av doktor F. 

 Kempe i tidskriftens förra årgång, allm. uppl. sid. 225 och vars mest i ögo- 

 nen tallande karaktärsegenskap synes vara, att den ur en ekonomisk hand- 

 tering, som skogshushållningen dock är, utesluter begreppet kapital.» 



Herr Ringstrand har i .så måtto rätt, att jag vid min skogshushållning ej 

 har lust att utgå från ett visst efter priset för dagen fastslaget ka]iitalvärde. 

 Detta kan nämligen vara i hög grad missvisande. Ett skogsskifte, som i dag 

 är värdt 5,000 kronor, kan nämligen om ett par år vara värt endast 3,000 

 kronor för att om ytterligare några år hava stigit — kanske till 10,000. Och 

 att värdesätta en skog är ingen lätt sak. Vid kronoauktionerna variera pri- 

 serna ända till 2 å 3 kronor ])er träd för sannna stämpling. Från skogs- 

 hushållningssynpunkt blir därför enligt min tanke hufvudsaken att avvinna 

 marken den högsta möjliga produktion, ej att fastslå ett visst värde för sko- 

 gen, vilket värde, även om taxeringen är fullt exakt, ändock alltid blir mer 

 eller mindre tillfälligt. Ett tillfälligt värde är emellertid för mig av under- 

 ordnad betydelse. För att ernå högsta möjliga avkastning behöver man för 

 övrigt ej känna skogens värde. Den konsten är en alltigenom biologisk 

 angelägenhet. 



Herr Ringstrand utgår däremot Irån att en skog är \ärd en viss bestämd 

 summa t. ex. 10,000 kronor, att skälig ränta t. ex. 5 % därå skall erhållas, 

 samt att alltså värdeavkastningen i detta fall bör \ara 500 kronor om året. 

 När virkespriserna falla, måste han därför öka avverkningen, när de stiga, 

 kan han minska den. Han \ill alltså ha ett stabilt värde å avkastningen 



