OM FLOTTNING AV GALLRINGSVIRKE. 447 



virket fått torka något, absorbtionen genom ändveden är obetydlig och 

 blott följer de föga djupgående torksprickorna. Även kvistarnas absorb- 

 tionsförmåga nedsättes i hög grad genom torkningen. Hos en rå hel- 

 barkad stock intränger vattnet, förutom genom ändar och kvistar, genom 

 sidoytan, hos en rå randbarkad stock, genom den blottade veden i 

 barkränderna, men hos rått obarkat virke blott på sådana ställen av 

 sidan, där savbarken blivit skadad. Där savbarken är hel och ej sön- 

 dertorkad synes den under någon tid kunna skydda mot vattnets in- 

 trängande genom sidoytan, likasom den under första sommaren efter av- 

 verkningen synes försvåra vattnets avdunstning ur veden. Någon nämn- 

 värd torkning av obarkat virke inträder ej, som förr påvisats, förrän un- 

 der andra sommaren efter avverkningen. 



Hos det randbarkade virket, sker torkningen fort och relativt full- 

 ständigt genom de blottade delarne av sidoytan, varvid torksprickor 

 uppstå i dessa. Under den kvarlämnade barken är veden icke spruc- 

 ken och savbarken icke förstörd. I en sådan stock synes vattnet under 

 första fiottningstiden intränga blott genom torksprickorna och sprida sig 

 obetydligt på sidan om dessa. En helbarkad stock åter har ett betyd- 

 ligt större antal torksprickor. Härigenom skulle möjHgen kunna för- 

 klaras varför de randbarkade stockarna i nyssnämnda försök absorberat 

 mindre vatten än de helbarkade. Färgningsförsöken hava dock pågått 

 så kort tid att några säkra slutsatser därav ej böra dragas, förrän fort- 

 satta försök bekräfta de gjorda antagandena. 



Av lika stor vikt för virkets torkning som barkningen är virkets 

 uppläggnmg efter avverkningen. Vad sågtimret angår hade detta för- 

 hållande tidigare påvisats, och vad gallringsved och småvirke beträffar, 

 framgår detta av tabell VI. De tre olika grupperna utmärka tork- 

 ningen hos randbarkad pappersved vid olika uppläggning. Första grup- 

 pen avser virke upplagt i vanlig välta (fig. i), andra gruppen i kors- 

 välta (fig. 2) och tredje gruppen strölagd välta (fig. 3). De olika lin- 

 jerna angiva viktminskningen vid olika tidpunkter hos de olika varven 

 i vältan. I samtliga vältor har det övre varvet torkat bäst, därnäst det 

 andra, därnäst tredje, därnäst fjärde etc. i orubbad följd. Hos strövältan 

 har torkningen varit fullständigast, därnäst kommer korsvältan och sist 

 vanliga vältan. Dessa vältor fingo kvarligga vid vattendragen till näst- 

 påföljande vår, då de ånyo vägdes, innan de utvältades i flottleden. 

 Viktminskningen under detta år framgår av kurvornas andra del. En 

 utjämning har därvid ägt rum såväl i fråga om de olika varven som de 

 olika vältorna. I vanliga vältan voro dock vid detta tillfälle de båda 

 undre varven och underlagen sammanfrusna. Dessas vikt kunde alltså 



