OM FLOTTMNG AV GALLRIKGSVIRKE. 



451 



Syrfällnhig rekommenderas ofta för tungt virke, och är kronan rikt 

 utbildad, blir torkningen god. Skarpt undertn,-ckt skog med svaga kro- 

 nor, fattiga på barr. torkar dock obetydligt och ej tillfredsställande. 

 Under sistlidna sommar utförda försök med skog av sistnämnda slag 

 gåvo ett dåligt resultat. 



Det syrtorkade virket flyter lätt åtminstone under dess första flott- 

 ningstid. Färgningsförsöken med syrfällt virke gåvo vid handen, att 

 den fasttorkade barken i hög grad förhindrade vattnets inträngade i 

 sidoytan. Däremot synas ändytorna ej vara fullt så motståndskraftiga 

 som hos de vid avverkningen kapade och sedan torkade sektionerna. 



Fl- 



■-tTÖvälta. 



Huruvida det syrtorkade virket även under längre tids flottning bibe- 

 håller sin goda flytförmåga, har jag ännu ej tillförlitligt kunnat konsta- 

 tera, men goda resultat lära hava ernåtts vid försök på andra håll. 



Någon större praktisk betydelse torde syrfällningen icke komma att 

 fa, dels på grund av att denna avverkningsmetod drager större kost- 

 nader, och dels pä grund av att de syrfällda stammarna utgöra särdeles 

 lämpliga härdar för skadeinsekters utveckling. 



Sammanfattar man resultaten av förenämnda undersökningar visar det sig 



i:a) att gallringsvirke av såväl frodvuxen som undertr}-ckt skog 

 ävensom toppar äro så tunga, att en betydlig torkning av detta virke 

 är nödvändig för att virket skall kunna flottas under någon längre tid; 



2:a) att barken, särskilt tallens korkbark, kan bidraga till att hålla 

 virket flytande under en kort tid; 



3:e) att obarkat virke måste kvarligga på torkning under tvenne som- 



