MILKOLNINGEXS EKONOMI. 457 



ungefär 3,5 millioner hl. härstamma från ugns och retortkolning. Resten 

 eller i runt tal 33,5 millioner hl. tVamställes genom skogskolning. Det 

 är ingen ringa del av våra skogars årsavverkning, som tillgodogöres 

 genom skogskolning. Lågt kan man säkert räkna på, att 10 °o av hela 

 landets avverkning årligen går att i våra skogsmilor förvandlas till kol. 

 Det må med detta även vara klart, att kolningen är för vår skogshus- 

 hållning av stor betydelse. Med den enorma konkurrens, som våra da- 

 gars träförbrukande industrier frampressa om virket som råvara, kan 

 man ju vara förvissad, att skogskolningen i stort även blivit hänvisad 

 till just den del av avverkningen, som en ändamålsenligt ledd skogshus- 

 hållning funnit fördelaktigast avyttra i form av kol. Jag säger / stort, 

 det kan nämligen ej vara min mening härmed påstå, att virket överallt 

 i vårt land får sitt för skogsbrukets ekonomi värdefullaste och fullstän- 

 digaste utn}ttiande. 



Vid ett bedömande av skogskolningens nuvarande betydelse för vårt 

 skogsbruk vore det helt visst av intresse att få en överblick över mil- 

 kolningens nuvarande utbredning i vårt land. I samarbete med annan 

 person, Jernkontorets kolningsingenjör Hilding Bergström har jag delvis 

 i annat syftemål tagit mig före upprätta en karta av detta slag, som 

 jag här skall bedja få visa. 



En hastig blick på kartan ger oss genast ett överväldigande intryck 

 av i huru stor grad skogskolningen synes vara koncentrerad i mellersta 

 delarna av landet. Likaså erfara vi att den söderut är inskränkt till 

 vissa tydligt markerade områden samt i våra sydligaste och västligaste 

 pro\"inser helt saknas. I Norrland finna vi den bedriven uteslutande 

 efter våra järnvägar med ett bälte, som blir allt smalare ju längre norrut 

 man kommer. I Norrbotten är området helt obet}dligt. 



Skogskolningens utbredning har sina tydliga förutsättningar. I mel- 

 lersta Sverige hava vi nu våra flesta och största järnverk. Av hela vår 

 träkolsförbrukning kommer ej mindre än 88 % på de järnverk, som ligga 

 i Gävleborgs, Kopparbergs. Upplands, Västmanlands, Örebro och Värm- 

 lands län. Det är de korta frakterna till förbrukningsorten, som i dessa 

 trakter är för skogskolningen så fördelaktig. I övriga provinser i Svea- 

 och Götaland finna vi den även koncentrerad kring de järnverk, som där 

 finnas. I åkerbruksprovinserna med de höga befolkningssiffrorna är be- 

 hovet av brännved så stort, att intet blir kvar till kolning. Av samma 

 orsak drar sig kolningsområdet i allmänhet tillbaka i närheten av större 

 samhällen. 



Ett än starkare intryck av i huru hög grad skogskolningens utsträck- 

 ning är beroende av fraktkostnaden ger kartans utseende över Norrland; och 

 våra järnvägars betydelse för kolningens bedrivande är i ögonen fallande. 



