402 GÖSTA WESSLÉN. 



arbetsenheter och summan av kubikenheterna medeltalet av arbetsåtgång 

 för kvarvarande grovleksklasser. — Spridningsserien har givetvis blott 

 lokal betydelse; men kan exemplet möjligen tjäna till ledning för be- 

 räknande av en sannolik omkostnadsstegring vid ett nedgående i mini- 

 midimensionen. 



Vi hava här i korthet behandlat, vad vi kallat vedens drivningsom- 

 kostnader, och huru olika dessa ställa sig allt efter vedens grovlek. 



Härmed är jag färdig att övergå till förädlingen, d. v. s. kolningen, 

 dess kostnad och förädlingsutbyte. Jag har ej för avsikt att här för- 

 djupa mig i milkolningens teknik eller dess ändamålsenligaste utförande, 

 huru nära samband det än har med ekonomien. Det skulle föra oss för 

 långt, samtidigt som det nödvändigt skulle föra med sig ett avvikande 

 frän den generella form jag här åsyftat. 



Omkostnaderna för förädlingen äro under i övrigt normala förhållanden 

 beroende av huru mycket råvara som åtgår till framställning av viss 

 kolmängd. Härmed följer att förädlingskostnaden måste behandlas i 

 samband med tillverkningsutbytet. 



Innan vi gå att behandla dessa frågor, finna vi det lämpligt i största 

 korthet rekapitulera, vad vi hittills veta om kolningens natur och gång. 

 De omständigheter, varunder milkolningen äger rum, hava som bekant 

 under senaste tid i avsevärd grad blivit belysta genom de jämförande 

 studier som möjliggjorts under de ordnade förhållanden, som kolning i 

 retort erbjuder. 



Kolningen avser, som vi veta, att ur veden avskilja kolet. Utom kol inne- 

 håller veden huvudsakligen vatten. Rå ved innehåller hygroskopiskt vatten 

 till ungefär vedens halva vikt. Dessutom innehåller veden utom mineraliska 

 och askbildande ämnen syre och väte till de ungefärliga proportioner, som 

 dessa grundämnen ingå i vatten. Kolningen är som bekant en torr- 

 destillation, som i milan äger rum under delvis tillgång på luft. Innan 

 den egentliga kolningen av ett vedparti kan börja, skall det däri hygro- 

 skopiskt inneslutna vattnet vara ur veden avlägsnat, d. v. s. veden skall 

 vara förtorkad. I den män detta ej genom lufttorkning ägt rum, måste 

 förtorkningen äga rum i milan, vartill erfordras värme. Värmet alstras 

 genom förbränning av ved. För den egentliga kolningens igångsättande 

 erfordras en uppvärmning av veden intill 250°. Under destillationens 

 gång frigöres värme, vilket till en del nyttiggöres vid torkningen av 

 närmast liggande kolningsmaterial, dels går förlorat med bortgående ga- 

 ser. Eldning måste praktiskt taget äga rum under hela kolningstiden, 

 dess kraftigare ju mera värme som behöves för vedens förtorkning. 



Men torkningen kan delvis försiggå i fria luften. Under de första 

 sommarmånaderna, dä luften har sin största relativa torrhetsgrad, börjar 



