SKOGSVARDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, 1914, H. 7 



Våra skogars markvegetation och dess sam= 

 band med markboniteten. 



I. Inledande föredrag 



vid Svenska Skogsvårdstöreningens årsmöte den 17 mars 19 14 



Av Nils Sylvéx. 



Herr ordförande! Mina herrar! 



Att den naturliga markvegetationen är att betrakta som ett utslag av 

 markboniteten är en sedan gammalt känd sak. Härpäbygger ju också mån- 

 gen gång praktiken, då det gäller markens ändamålsenliga utnyttjande. Ett 

 närmare studium av markvegetationens växlingar och ett i-system-sättande 

 av de härvid vunna resultaten skulle helt säkert vara av den största 

 praktiska betydelse. Ännu känna vi nämligen alltför litet de enskilda 

 arternas olika anspråk på markbeskatifenheten. likaså känna vi ännu alltför 

 litet själva ståndortsbetingelserna, för att vi för olika kombinationer av yttre 

 inverkande faktorer skola kunna tillnärmelsevis förutsäga de däremot sva- 

 rande växtsamhällena. Mycket arbete är emellertid sedan länge nedlagt 

 på studiet av hithörande frågor. Strödda värdefulla uppgifter föreligga 

 i litteraturen. Ett samlande av dessa skulle helt säkert redan det i hög 

 grad bidraga till frågornas praktiska lösande. 



Se vi på vår svenska skogsvetenskapHga litteratur, skola vi finna, att 

 redan tidigt uppmärksamhet ägnats åt frågan om markvegetationen och 

 dess samband med markboniteten. I litteraturen publicerade meddelan- 

 den om våra svenska skogars avkastning åtföljas emellertid mera sällan 

 åtminstone av utförligare uppgifter om markvegetationens sammansätt- 

 ning. En del viktiga uppgifter om svensk markvegetations samband med 

 markboniteten föreligga dock. 



I första rummet bör härvid framhållas Albert NILSSONS framställ- 

 ning av »Svenska växtsamhällen» i 1902 års Tidskrift för Skogshus- 

 hållning (sid. 127 o. f.). Alb. Nilssox indelar här landväxterna i fyra 

 serier, hed-, ängs-, kärr- och myrserien, en indelning grundad på väx- 

 ternas olika hushållning med näringen. »J-ft^c/serien är utbildad på närings- 

 fattig, torr eller frisk jordmån och utmärkes av dvärgbuskar såsom 

 ljung, lingon, blåbär, lummer m. fl. Avea vissa växtsamhällen, karak- 



