VARA SKOGARS MARKVEGETATION OCH DESS SAMBAND MED MARKBONn ETEN. 499 



Markvegetationen kan vara såväl ren som blandad. I våra skogar träffa 

 vi vanligen åtminstone två typer av markväxter, den ena av mossor, re- 

 spektive lavar, (den egentliga bottenskiktsvegetationen), den andra av ris 

 eller på bättre mark m. 1. m. rikt biandbestånd av gräs och örter (den 

 egentliga fältskiktsvegetationen). Varje art har sina särskilda fordringar 

 på marken, på en marksort dominerar den ena arten, på en annan den 

 andra. Härigenom möjliggöres eller underlättas en närmare begränsning 

 och kartering av de olika skogstyperna. 



I urskogen är markvegetationen alltjämt oförändrad; vi bortse då från 

 de långsamma förändringar, som försumpning av marken, växlingar i 

 klimatet o. s. v. medföra. I kulturskogarna åter, särskilt i trakthygges- 

 skogar, är markvegetationen ovillkorligen underkastad vissa förändringar, 

 framförallt beroende pä växlande belysningsförhällanden: å hygget full 

 belysning, i den täta ungskogen stark beskuggning, i timmerskogen åter 

 tämligen rikt med ljus. Vill man erhålla en fullständig bild av mark- 

 vegetationen i varje särskild skogstyp, måste man därför ingående studera 

 skogstypens bestånd i olika åldrar. 



Författaren framlägger sä resultaten av sina ingående undersökningar 

 från mellersta Tyskland av olika skogstyper i olika äldrar. 3 huvudtyper 

 urskiljas: Oxalis-tyt^^w, Myrti I lus-typen och Callu7ia-typen, de bada första 

 uppdelade i undertyper. För varje typ meddelas först en »kort vege- 

 tationskarakteristik»: För Oxalis-typtn lyder denna sålunda: »Föryng- 

 ringar: karakteriserade av massvis uppträdande buskar, höga örter och 

 gräs (Ruhus idcrus. Sen c do mcmorcnsis, Miliuni effusujn m. fl.). 



Ungskogsbestånd: enstaka, vanligen sterila ex. av några högväxta 

 örter (Lactuca muralis, PrenantJics purpurea, Senecio nemorc7isis m. fl.y) 

 och m. 1. m. tunnsådda, lägväxta skogsörter (Oxalis acetosella, Asperula 

 odorata m. fl.). Om mosstäcke finnes utbildat, utgöres det huvudsakligen 

 av Mnium-z.x\.et (framför allt Mn. undulatum^, TJiuidium taniariscifolium, 

 Hypyium striatum m. fl,, Hylocomiuni-diXterm. ha vanligen trätt tillbaka. 



Avverkningsbara eller m. 1. m. bladade bestånd: en m. 1. m. sam- 

 manhängande grön matta av små skogsörter (Oxalis acetosella, Asperula 

 odorata, Galium rotundifoliiwi, Mercurialis perennis, Impatiens no Ii tänger e 

 m. fl.) tillika med tunnsådda till rikliga eller t. o. m. massvis uppträdande 

 högväxta örter och gräs (Senecio 7iemorensis, Prenanthes, Lactuca muralis, 

 Milium effusum, Festuca gigantea, Brachypodium silvaticum, Elymus euro- 

 pcEUs, Calamagrostis arundi^iacea m. fl.).» 



Till Oxalis-\.y^^en höra de vackraste och mest växtliga skogsbestånden. 

 Humusen utgöres här alltid av typisk, äkta mull. Alla Tysklands huvud- 

 trädslag — gran, silvergran, tall, bok, ek — uppträda beståndsbildande å 

 mark av denna typ. De .skogligt viktigaste trädarterna å densamma äro 



