500 NILS SYLVÉN. 



dock otvivelaktigt silvergran och framförallt gran. Båda växa här förträffligt, 

 bli ända till nära 50 m. höga och av bästa stamform, med upp till över 

 20 m. kvistrena stammar. Granen lider dock ofta av röta. 



Den andra huvudtypen, M)'rä//us-typen, karakteriseras sålunda: 



»Föryngringar: m. 1. m. rikligt uppträdande av Aii^a flexuosa och 

 Myrtillus nigra; högväxande örter och gräs uppträda mindre talrikt, av 

 buskar kunna dock Rubiis idceus och. R. fruticosus stundom förekomma 

 rikligt eller t. o. m. massvis. 



Ungskogsbestånd: tunnsådda — enstaka ex. av Aira flexuosa och 

 Myrtillus nigra m. fl.; om mosstäcket är rikligare utbildat, består det 

 vanligtvis huvudsakligen av Hylocomia. 



Äldre, svagt Ijushuggna eller bladade bestånd: en m. 1. m. 

 rikligt utvecklad eller sammanhängande matta av Aira flexuosa och Myr- 

 tillus nigra i olika proportioner, dessutom stundom m. 1. m. riklig Rubus 

 idesus /^och R. fruticosus). Finnes mosstäcke, utgöres det av Hylocomium-, 

 Dicranum- och Polytrichum-'axX.ex , o. a.; Mnium undulatum, Hypnum stria- 

 tum, Thuidium tamaris cif o liuin saknas eller äro m. 1. m. sparsamt före- 

 trädda.» 



Bestånd tillhörande denna skogstyp träffas vanligen på mindre fruktbar 

 mark än bestånd av föregående typ. Humusen består här av m. 1. m. 

 utpräglad råhumus. Beståndsmaterialet är här såtillvida artfattigare än i 

 föregående typ, som ek egentligen ej hör hemma under Myrtillus-tyipen. 

 Granen är absolut huvudträdslaget, de flesta bestånden äro antingen 

 rena granbestånd eller blott svagt blandade med silvergran eller bok. 

 I undertypen i med Rubus idceus som karaktärsväxt visar granen ännu 

 god tillväxt, redan i undertypen 2 med Aira flexuosa är den dock be- 

 tydligt sämre. Stammarna äro lägre, beståndet vanligen något glesare 

 och granarna rensa sig sämre från grenar. Kronformen är sällan så vacker 

 som i föregående huvudtyp. I undertypen 4 med Calamagrostis blir 

 granen knappast över 20 m. hög, ofta med gröna grenar ända till 

 marken. 



Den tredje typen slutligen, Calluna-typen, uppträder på tämligen 

 mager, torr grus- eller sandmark. Humusen består av råhumus, van- 

 ligen helt tunn (ung. i — 1^2 cm. mäktig). Tallen förhärskar, stundom 

 odlas dock även gran. Granarna äro här trögväxta, låga och föga kvist- 

 rena. Tallen växer visserligen något bättre, men är ofta krokstammig 

 och tidigt rundkronig. A hyggena saknas efter avverkningen nästan all 

 vegetation; Ruinex acetosella uppträder dock ofta i tunnsådda ex. Aira 

 flexuosa infinner sig vanligen tidigt, men förtränges efter några år m. 1. m. 

 fullständigt av ljung, som snart bildar ett allt annat dominerande växt- 

 täcke. Hylocomium parietinum^ Dicranum scopariwn, några Cladonia-'dx\.tx 



