VÅRA SKOGARS MARKVEGETATION OCH DESS SAMBAND MED MARKBONITETEN. 501 



och stundom Cetraria islandica växa i skuggan av ljungen. Det dröjer 

 länge, innan beståndet sluter sig, likgiltigt om det består av gran eller 

 tall. Allteftersom beståndet så småningom sluter sig, försvinner ljungen 

 och nu snart även de flesta övriga ogräsen. Så snart gallring företages, 

 kan dock Pteris aquilina rikligt infinna sig i tallbestånden, och i äldre skog 

 blir sannolikt ljungen åter riklig. 



Efter den från skogsmark i Tyskland hämtade skildringen av mark- 

 vegetation och skogsväxt följer så i Cajanders arbete en avdelning be- 

 rörande finska skogsförhållanden. 4 huvudsakligen av markförhållandena 

 betingade skogstyper urskiljas härvid: en Calluna-typ, en Vacdfiium-typ, 

 en Myrtillus-Xyp och en Oxalis-Majanthemum-\.yp. Calluna-tyipen träfi"as 

 företrädesvis på hedsandmark, Vaccmmm-typen företrädesvis på de egent- 

 liga åsmarkerna, Mj'rfi//us-typen företrädesvis på moränmarker, på vars 

 fruktbaraste partier slutligen Oxalis-3Iaja7tthemuin-typen uppträder. I 

 Myj-tillus-typtns skogar är grundytetillväxten genomgående betydligt star- 

 kare än i Vacdmu;;i-ty pen, i denna sistnämnda något högre än i Callima- 

 typen. I Myrtillus-iypen är granen i tillväxt överlägsen tallen, i Vaccinium- 

 typen synes granen vara tallen ej eller föga underlägsen. 



Ett sista kapitel ägnar Cajander åt frågan om »skogstypernas betydelse 

 för skogsbruket». Då av framställningen i det föregående framgått, att 

 grundytetillväxten inom en och samma skogstyp ej eller föga växlar 

 hos samma trädart, och att till och med stor överensstämmelse härut- 

 innan råder inom skilda områden, vidare att tillväxten varierar betydligt 

 de olika skogstyperna emellan, samt slutligen att en trädarts höjd är 

 tämligen karakteristisk för varje skogstyp, synes allt tala för användandet 

 av skogstyp erjia såsom grundlag jör tillväxtlinder sökyiingar och tillväxt- 

 beräkningar och då också såsont grundlag vid upprätta7idet av ■»erfarenhetsta- 

 beller-». Bevisande för riktigheten härav äro de resultat, till vilka han kommit 

 vid variationsstatistiska undersökningar av tillväxten i olika skogstyper. 

 För varje skogstyp ha m. 1. m. regelbundna tillväxtkurvor erhållits. — 

 Då tvenne bestånd äro biologiskt likvärdiga, måste de vara jämväl ur 

 skogsskötselsynpunkt sett likvärdiga. En var skogstyp fordrar sin spe- 

 ciella trädart, och för varje skogstyp bör dess speciella skogsbrukssätt 

 komma till användning! — Författaren säger sig härmed ha antytt rikt- 

 linjerna för kommande studier och undersökningar inom området för 

 finsk skogsskötsel: Förekommande olika skogstyper beskrivas och deras 

 hela biologi och utvecklingshistoria studeras så fullständigt som möjligt. 

 Med stöd av försök och jämförande iakttagelser i skogligt olika behand- 

 lade bestånd dragas så slutsatser angående det för varje skogstyp lämp- 

 ligaste skogsbrukssättet. Att hänsyn skall tagas till skogstyperna vid skogs- 

 mätning och skogsindelning är då naturligt. 



