VÅRA SKOGARS MARKVEGETATION OCH DESS SAMBAND MED MARKBONITETEN. 503 



Författaren påpekar till sist, alt fall dock givas, då bestånd ä en och 

 samma skogstyp (dä karakteriserad av enbart markbetäckningen) icke äro 

 skogligt sett likvärdiga. Exempelvis kunna sålunda skogligt olikvärdiga 

 bestånd träffas på djup och grund mark tillhörande samma skogstyp. 

 Efter olika markdjup behöver ju ej markvegetationen med nöd\ändighet 

 växla lika starkt som skogsträden. Då bestånd tillhörande samma skogs- 

 typ visa sig skogligt olikvärdiga, kan man ju efter annan indelningsgrund 

 än den växttopografiska uppdela typen i fråga i lämpliga underavdel- 



Ur Statens Skogsförsöksanstahs saml. 



Fot. T. Lagerberg. 



Fig. 3. Markvegetation i örtrik tallskog. Clottland, Skogsholnis krpk. Maj 1910. 

 Hassel, vit- och blåsippor m. m. 



ningar, t. ex. »M}'r/i7/us-skogSirna» i sädana på djup mark och sådana 

 på grunda mark eller, om det är olika vindinverkan det gäller, i sådana 

 på vindöppna och för starka vindar utsatta lokaler och sådana på vind- 

 skyddade lokaler o. s. v. Skogstyperna äro ju för skogshushållningen 

 blott ett medel, varav man har att begagna sig på ändamålsenligaste sätt. 

 Från litteraturen vilja vi nu slutligen vända blicken till naturen, till 

 våra svenska skogsmarker för att se till, om vi från dessa av erfarenhet 

 känna förhållanden, som ytterligare bekräfta de ur litteraturen ovan refe- 

 rerade utsagorna. Se vi då först på våra barrskogsmarker, veta vi alla, 

 att vi av såväl tall- som granskogar kunna efter markbetäckningens art 



3" Skogstiårdsföreningens Tidskrift, IQI4. 



