VÅRA SKOGARS MARKVEGETATION OCH DESS SAMBAND MED MARKUONITETEN. 5 2 I 



Inom 25 år kunna vi på detta sätt överföra ljungtypen till oxalistypen, många 

 gånger även en ganska dålig ljungtyp till oxalistyp. Vi flytta således upo en och 

 samma parcell ifrån den sämsta till den bästa boniteten. 



Vi komma sedan till vad vi berört angående Värmlandstaxeringarna. Otvi- 

 velaktigt stöter här botanisten, även om han är vetenskapligt skolad, på myc- 

 ket stora svårigheter. Om vi urskilja en sådan typ som blåbärstypen, är det 

 intet tvivel om, att den har en ganska stor variationsvidd. Detta samman- 

 hänger sannolikt med att själva humustäcket utbildat sig olika alltefter risens 

 mer eller mindre starka utveckling. Detta kan få en olikartad utbildning, 

 kan visa hastigare och långsammare omsättning. Ha vi hastig omsättning, 

 växer skogen bättre, ha vi långsam omsättning, växer skogen sämre. Det 

 är möjligt, att en mycket tränad forskare av vegetationens sammansättning 

 kan bedöma denna fråga. Det vill jag lämna därhän än så länge, men att 

 få en sådan bonitering utförd i den stora praktiken, anser jag ytterst tvivel- 

 aktigt. Jag ställer mig ungefär på samma ståndpunkt som överjägmästare 

 Wallmo och betraktar problemets ställning för närvarande så, att man får 

 så mycket som möjligt se på hur skogen växer och på själva de träd, man 

 har att göra med för att fälla sitt omdöme om marken. Jag tror, att om 

 man endast tar i betraktande markvegetationen och enbart håller sig till den, 

 man möter större svårigheter, än när man bara bedömer markens bonitet efter 

 trädens höjd, framför allt när det gäller sådana skogstyper som den mossrika 

 barrblandskogen, vilken trots enformighet i markbetäckning visar stor variation 

 i avseende på beståndens tillväxt. 



D:r Sylvén: Jag är icke fullt så pessimistisk som herrar Hesselman och 

 Wallmo; jag är snarare rätt förhoppningsfull i föreliggande fall; dock är jag 

 ingalunda blind för de stora svårigheter, som vi ha att övervinna. 



Om vi tänka på det exempel, som professor Hesselman framdrog, nämli- 

 gen ljunghedarna, veta vi ju, att vi ha en mängd olika typer av ljunghedar. 

 Många arbeten ha skrivits om våra ljunghedar, först och främst ha vi Albert 

 Nilssons utmärkta arbete över ljunghedarna i sydvästra Sverige, vidare jäg- 

 mästare Schagers arbete i Ymer. Av de däri lämnade framställningarna av 

 ljunghedarna framgår, att vi ha olika typer, karaktäriserade just av markvege- 

 tationens olika sammansättning. I de bättre typerna av ljunghedarna ha vi 

 vissa bestämda arter inblandade. Ett närmare studium av markvegetationens 

 sammansättning skall kanske visa oss, att just där vi vid skogskultur få ljung- 

 täcket förvandlat till ett Oxa/ts-täcke, vi redan i ljungheden ha växter, som 

 absolut tyda på vilken riktning vegetationen kommer att slå in på, då ljung- 

 heden skogskultiveras. 



När man närmare undersöker markvegetationen, visar det sig, att det är 

 en mängd av arter, en sammansättning av arter, olika på olika boniteter ; 

 vissa arter förekomma på en bättre bonitet och saknas på en annan. Ett in- 

 gående studium av variationerna i markvegetationen i de olika skogstyperna 

 skall säkert lära oss, att i verkligheten olikheter föreligga, som, fastän de 

 kunna vara svåra att fixera, dock kunna användas för praktiskt ändamål. 

 Att vi i framtiden, trots att det nu mången gång ser mörkt ut, skola få mark- 

 vegetationen användbar som boniteringsgrund även i praktiken, det är mitt 

 innerliga hopp. 



Professor Hesselman : Det finnes vissa ljungtyper, som äro mycket gynn- 

 samma för skogskultur och jag tror, att även de personer, som icke under- 



