LITIERATUR. 541 



ningen intet som helst avseende vid trädens dimension vid avverkningstill- 

 fället», är väl dock något överdrivet. Vid varje förnuftig avverkningsform 

 måste man ju tänka på ekonomien, och vi torde därför kommit så långt, att 

 man ej kan underlåta att, även vid en föryngringshuggning såsom blädningen, 

 se på trädens beskaffenhet även beträffande dess grovlek. Uppgiften »vid 

 blädning avverkas skogen gruppvis» är väl ej heller fullt riktig. Åtminstone 

 hade en kort beskrivning här av den Wagnerska kantblädningen varit på sin 

 plats. På tal om markberedningsredskap rekommenderas finnplogen och klös- 

 harven, men Wiréns kulturplog och Haugens skogsharv hade också varit 

 förtjänta av ett omnämnande. 



Det grde kapitlet behandlar på hela 2 1 sidor skogsodlingen. Det är verk- 

 ligen glädjande att konstatera, att vi nu här i landet kommit därhän, att i 

 en speciellt för Norrland avsedd lärobok skogsodlingen fått ett av de mest 

 omfattande kapitlen. När författaren i sin entusiasm för planteringen fram- 

 håller, att den är i motsats till sådd oberoende av fröåren, överdriver han 

 dock åtskilligt. Då man svårligen kan plantera tallen annat än som i- eller 

 2-årig, är det härutinnan ej så stor skillnad på sådd och plantering. — På 1 1 

 sid. behandlas sedan i io:de kapitlet beståndsvården med redogörelse för 

 röjningar, gallringar och ljushuggningar. Även vid den generella beskrivningen 

 av gallringen hade nog kunnat med fördel framhållas de behandlingssätt, som 

 de olika beståndstyperna böra undergå. Nu synes författaren överlag rekommen- 

 dera en låggallring vid den första gallringen samt sedan s. k. krongallring. 

 Vill man utföra en sådan gallring, bör väl dock i tid de behärskade träden 

 (3:dje kronskiktet) sparas. I detta sammanhang kan påpekas, att uttrycket 

 krongallring ej finnes nämnt, vilket givetvis är ett fel i en lärobok för bl. a. 

 skogsskolorna, då denna terminologi vunnit allmänt burskap och användes i 

 officiella cirkulär. 



Det ii:te kapitlet (25 sid.) ägnas åt skogsskyddet, varvid behandlas atmos- 

 färisk inverkan och naturföreteelser såsom frost, förfrysning, frostsprickor, upp- 

 frysning, skydd mot värme och mot vind och storm, mot snö och is, hagel 

 och regn och mot eld. Vidare talas här om skydd mot skadliga bildningar 

 i marken och skydd mot skogsogräs och svampar (något egendomlig samman- 

 ställning) samt skogens skydd (skall väl vara skyddande) mot djur och mot 

 människan. Rörande svamparna kan anmärkas att, då de latinska namnen 

 omnämnts, de numera använda riktiga namnen bort begagnas (se Skogsvårds- 

 föreningens folkskrifter n.o 30 . Att den speciellt norrländska barrsjukdomen 

 snöskyttet, som tillika är en bland de allmännaste och farligaste trädsjuk- 

 domarna i Norrland, uteslutits, måste givetvis anses som ett allvarligt förbi- 

 seende. Likaså borde hussvampen varit omnämnd. 



Tolfte kapitlet (15 sid.) behandlar dikningen med angivande av försump- 

 ningsorsakerna och beskrivning av dikning i försumpad skogsmark, i moss- 

 och myrmarker. Vidare skildras dikenas utstakning, deras uppmätning och 

 avvägning, dimensioner och fall. Och slutligen givas regler vid dikesgräv- 

 ning samt lämnas uppgifter om dikeskostnader och råd beträftande dikenas 

 underhåll. 



På 30 sidor behandlas i i3:de kapitlet avverkningen såsom avverknings- 

 traktens uppdelning, basvägar, kojbyggnader med avbildande av jägmästare 

 Holmgrens goda kojtyp. Härefter följer beskrivning på olika stämplings- 

 metoder, stämplingsredskap och stämplingsarbetets utförande. Så skildras 



