X^^S HARALD SJÖBERG. 



A. är gammal och medhinner sina göromål, varför den yngre och tjänste- 

 ■dugUgare å B. också borde kunna gå i land med den något stegrade 

 tjänstgöringen å sitt revir. 



Det är i allmänhet inte tillräckligt erkänt och fastslaget, att skogs- 

 skötselns intensitet och utveckling i främsta rummet betingas av skogs- 

 personalens kraft, arbetsanordning och intresse för yrket. Där dessa 

 egenskaper saknas, äro t. o. m. de i övrigt bästa förutsättningar för ett 

 ekonomiskt bärkraftigt skogsbruk (såsom välbelägenhet, goda priser på 

 skogsprodukterna m. fl. omständigheter) betydelselösa. 



Enbart ur statsnyttans synpunkt, vore således en klassificering av re- 

 vir och bevakningstrakter värd att tänka på. Den med en högre klass 

 förenade lönen borde under inga omständigheter utgå som nuvarande 

 lönetillägg med tjänsteårens antal som allena dominerande princip och 

 mätare (400 kr. för jägmästare, 100 kr. för kronojägare vart femte år 

 — 3:ne ålderstillägg), utan borde vara oberoende härav. Den primära, 

 mera försöksmässiga klassbestämningen borde naturligen utföras av do- 

 mänstyrelsen på närmaste förmäns (överjägmästares och jägmästares) 

 förslag och motivering. Men då ett och samma revir eller bevakning 

 under olika personer helt och hållet kan omgestaltas från ett mindre 

 välskött till ett mönstergillt sådant, bör det ställas varje befattnings- 

 havare öppet att kunna få sin tjänst på sin förmans förslag överförd 

 till högre klass. Detta synes mig utan större olägenhet kunna avgöras 

 distriktvis vart 5:te år av en skogskommission, som lämpligt samman- 

 sattes av ett par riksdagsvalda skogsrevisorer, resp. skogsvårdsstyrelse- 

 områdenas chef och sekreterare (länsjägmästaren) samt distriktets över- 

 jägmästare som ordförande. 



En grundlig och allsidig undersökning med genomgående av rese- 

 journaler, kassaredogörelser, årsberättelser samt framför allt genom be- 

 siktningar i olika skogar, icke enbart å smärre iordningställda demonstra- 

 tionsområden. Skogsvårdsstyrelsens ordförande och sekreterare torde 

 under sitt sysslande med länets enskilda skogar och genom sin under- 

 lydande personal sitta inne med jämförelsematerial för bedömande av 

 närbelägna statsskogars skötsel och avkastning, på skogsrevisorerna an- 

 kommer det att tillse, att en rättvis och ensartad värdesättning av revir- 

 och tjänstgöringsområden sker inom landets olika överjägmästaredistrikt. 

 Kommissionen hade därvid även att undersöka, om den forstliga verk- 

 sam.heten tagit en sådan omfattning, att för en vidare utveckling omreg- 

 lering och revirdelning erfordras, samt hos domänstyrelsen förorda dylik. 

 Med stöd av dylikt opartiskt förslag torde riksdagen lättare övertygas 

 om de oundgängliga behoven av personalökning och anslagsbeviljande. 

 Huru självklar en dylik ökning av personalen är, torde bäst framgå 



