SKOGSVARDSFÖREXINGENS TIDSKRIFT 1914, H. 9. 



Thelephora laciniata, flikig barksvamp och 



Phacidium infestans, snöskytte, två stora skade= 



görare i de norrländska plantskolorna. 



Av Ferd. Lindberg. 



Vid upptagningen av de g-äriga (två-åriga oomskolade) tallplantorna 

 vårarna 1913 och 19 14 i statens fasta plantskolor i Bispgården och lika- 

 ledes i de tillfälliga plantskolorna ute å kronoparkerna måste en avse- 

 värd procent kasseras på grund av angrepp av flikiga barksvampen. 

 En ännu större mängd plantor hade under vintern eller den tidigare 

 vären dödats av snöskytte. De fasta plantskolorna äro till antalet tre 

 — den norra, östra och södra — och ha en sammanlagd areal av 25 

 ar, gångar oräknade, samt en planttillgång av cirka 1,500,000 plantor, 

 huvudsakligen av barrträd. 



Vad den flikiga barksvampen beträffar hör den till familjen Thelepho7-aceae 

 samt släktet ThelepJiora och är den enda kända arten av släktet, som 

 har betydelse för skogsträden. Alla övriga arter leva uteslutande i skogs- 

 marken . 



Svampen förekommer allmänt i skogen på sand- och mo-(mjäl-)marker. 

 Fruktkroppen är då oregelbundet halvcirkelformig samt nästan plan, 

 vanligen taktegelformigt ordnad, dess kant något buktig och fransad. 

 Översidan är mörkt brun, något filtartad med radiära, smala, tättliggande 

 åsar och med koncentriska omväxlande mörka och ljusa bälten. 



Undersidan är helt enfärgad, något ljusare gråbrun med dragning åt 

 violett och radiärt åsad, ehuru med grövre åsar än översidan, samt nå- 

 got knottrig. I denna form ses svampen ofta på skogsstigar och vägar, 

 särskilt byggda sådana, där jorden blottats. På marken breder frukt- 

 kroppen ut sig — kryper liksom fram — omslutande mossa, avfallna 

 barr,- som hopflltas till kakor, torra nedfallna grenar o. d. Den växer 

 upp pä de unga plantorna, och bildar liksom en tratt runt om deras 

 stam; på de ^-äriga tallplantorna när svampen c:a 233 cm. över mar- 

 ken. Oftast äro flera plantor angripna av samma fruktkropp, som dock 

 stundom delar sig och följer de skilda stammarna, och plantorna äro 



