572 



FERD. LINDBERG. 



givetvis är farligast för plantor av ringa höjd. Samma blir naturligtvis 

 förhållandet med större plantor, som nedböjts under snön. Högre plan- 

 tor, som endast angripits i de nedre delarna, repa sig lyckligtvis ofta, 

 så vida ej förnyat angrepp högre upp på stammen följer en kommande 

 vinter och vår. De angripna barren och ofta även kvistarna och gre- 

 narna avdö dock i regel. 



Angreppet visar sig så snart snön gått bort, då barren torka och bli 

 rödbruna samt stam, grenar och kvistar ävenledes helt eller delvis torka. 



Foto. av förf. 

 Fig. 3. Del av norra plantskolan våren 191 3 med angrepp av snöskytte å de g-åriga 



tallplantorna. 



Grenarna fortleva dock ofta, särskilt i delen närmast stammen, trots att 

 alla barr äro vissnade. Samma är förhållandet med nedre delen av stam- 

 men, och man ser ofta individ, vars samtliga barr torkat, skjuta nya 

 skott, mer eller mindre högt upp på stammen. Dessa skott äro givet- 

 vis svaga, ehuru det dock visat sig, att desamma under gynnsamma 

 förhållanden kunna sörja för trädets fortvaro, om ock ofta i missbil- 

 dad form. 



De i början av sommaren rödbruna-gulbruna barren ljusna så små- 

 ningom under sommarens lopp och bli till slut smutsgråa. Fruktkrop- 

 parna, som utvecklas på barren, synas i början som mörkbruna — svart- 

 aktiga prickar, vilka vid mognaden på hösten höja sig till halvklotfor- 



