684 



ERNST ANDERSSON. 



sätt, ansåg jag nödvändigt att därvid förfara på annat sätt. Om tall 

 och gran fällas vid midsommartiden, angripas de som bekant av märg- 

 borre och barkborre samt förstöras genom blåyta. ^ 



Tall borde alltså fällas efter den tid, då märgborren slutat att borra 

 tallbarken, nämligen i slutet av juli eller början av augusti, då han be- 

 giver sig upp i de nyss fullbildade årsskotten för att i deras märg till- 

 bringa hösten. Gran däremot borde fällas senare eller så sent, att gran- 

 barkborren ej medhinner åstadkomma en ny fullgången generation på de 

 fällda stammarna, innan köld inträder. Då barkborrens svärmningstid in- 



Wessk-n fot. 

 Höstfiottning av björkvirke, fällt före midsommar samma är; 

 upphugget omedelbart före tiottningen. 



träffar cirka 4 veckor senare än märgborrens, och hans utveckling från 

 ägg till fullbildad skalbagge drager 10 veckor, torde fällning av gran ej 

 böra ske före den i eller kanske ännu hällre den 15 augusti. 



Med stöd av de omnämnda försöken och därvid vunnen erfarenhet 

 anlades alltså ett försök med höstfällning av tallskog på följande sätt: 



Första gången den 15 juli 1907 och sedan upprepade gånger med 

 en veckas mellanrum till den 2 september fälldes inom ett 70- å 80. 

 årigt tallbestånd ett femtiotal träd, vilka fingo ligga obarkade och okvis. 



•*■ Jfr. ViLH. Ekman. Några iakttagelser vid tillgodogörande av stormlälld skog, S. F. T. 

 Sid. 24, 1905, 



