OM LÄMPLIGASTE ÅRSTIDEN FÖR AVVERKNINGENS UTFÖRANDE. 687 



utan att anledning finnes befara sämre flytförmåga, oaktat detta sist- 

 fällda virke ej får mera än cirka i månads effektiv torkning. Med an- 

 ledning härav synes tiden för torkning av det först fällda virket ej heller 

 behöva tilltagas längre än en månad, och virkets aptering alltså kunna 

 äga rum redan inom en månad efter dess fällning. 



Betydelsen av dessa iakttagelser angående höstfallningen kan bedömas 

 med hänsyn till avverknings- och transportkostnad, arbetartillgång, kvalitet 

 och den kvarvarande skogens biologiska förhållanden. 



Transport. 



Att sjunkningsprocenten vid flottning högst avsevärt nedbringas genom 

 sådan höstfällning, som vid försöket använts, synes uppenbart. Medan 

 den för vinterfällt virke, lagt på is (I, 9) utgör 27 procent, nedgår den 

 för höstfällt virke till 1,7 procent. Genom att lägga höstfällt virke på 

 land och irulla det den i juni åstadkoms flytförmåga hos allt timmer, 

 varmed detta försöktes, nämligen 433 stockar. Detta resultat uppnåddes 

 emellertid även med de 48 vinterfällda stockar, som omsorgsfullt upp- 

 lagts på land (L, 9) och iruUats första juni, men detta virkesparti flöt 

 märkbart tyngre än höstfällt och i övrigt lika behandlat virke. I praktiken, 

 då det gäller stora partier, torde åstadkommandet av fullständig flytförmåga 

 hos vinterfällt virke genom sistnämnda åtgärd bliva mycket besvärligare, 

 än det visat sig vid dessa försök i mindre skala. Naturligt är att, då 

 höstfällningen även vid virkets utkörning på isen den 15 januari ej givit 

 mera än 1,7 procent sjunkning, höstfällt virke skall lämna goda resultat 

 med en mindre omsorgsfull och kostsam uppläggning, än den som for- 

 dras för vinterfällt virke, som skall torkas allenast genom luftens inverkan 

 på dess yta. Givet är även att det vinterfällda virket måste vara barkat , 

 för att uppläggningen skall hava någon inverkan på dess flytförmåga, me- 

 dan barkning tydligen måste vara överflödig med det höstfällda virket, då 

 såväl dess inre som barken äro torra förut. Jämförande försök med obarkat 

 virke hava emellertid i detta sammanhang icke gjorts. I alla händelser 

 framgår, att höstfällningen redan ur flottningssynpunkt har rätt avsevärda 

 företräden framför vinteravverkning. 



Ungefär detsamma blifver förhållandet med virke, som icke skall flottas 

 utan i stället transporteras på järnväg. Genom järnvägstransporten för- 

 loras visserligen intet virke, därför att det icke är torrt, men i stället 

 är fraktkostnaden större ju tyngre virket är. Och vid järnvägarna äro 

 upplagsplatserna vanligen mindre rymliga än vid flottlederna, vilket ofta 



^ Se ViLH. Ekman, Om viktförändringen hos torkande virke S. F. T. 1907, 

 A. LÖF, Om flottning av gallringsvirke S. F. T. 1914, s. 451, 2. 



