690 RRNSJ' ANDERSSON. 



sök år 1907, dels år 1908 vid då utförda fällningar en del iakttagelser 

 rörande virkets kvalitet. 



Efter torkningen, som skedde med kvarsittande bark genom barrens 

 transpiration, iakttogs att stammarna voro sprickfria, sannolikt på den 

 grund att vattenhalten avlägsnats från vedens både yttre och inre delar 

 på en gång, varigenom krympningen blir likformig, medan däremot virke, 

 som barkas och därefter underkastas lufttorkning får djupgående sprickor 

 efter stammarnas hela längd. Sprickningen beror tydligen därpå, att 

 de yttre delarna först torka, och då de krympa ej räcka till att omsluta 

 den okrympta inre delen. Dessa iakttagelser gälla såväl barr- som 

 lövskog. Icke heller fanns någon blåyta under barken på de fällda 

 stammarna. Men där barken skadats genom att stammen i fallet sla- 

 git emot en sten e. d., befanns emellertid blåyta hava uppkommit. Pä 

 några av de stammar, .som fällts den 15 juli, uppkom även blåyta vid 

 ställen, där barken borrats av märgborrar. Även barkat virke bliver 

 blått. Härav synes framgå, att barken skyddar virket för blåyta un- 

 der torkningen, men att blåytesvampens sporer infektera virket, så snart 

 barken avlägsnas, skadas eller endast borras av märgborren. De små 

 fläckar av blåyta, som uppkomma genom skador på barken, spela 

 naturligtvis ingen nämnvärt skadlig roll. 



Betydelsen av dessa fel är olika och beroende på virkets olika ändamål: 



i) På/ar, staketstolpar, telegraf- och kraftledningsstolpar, som nedsättas 

 i jorden, äro i synnerhet i jordytan utsatta för röta, vilken finner 

 flera angreppspunkter på en sprucken än på en sprickfri stamdel. 

 Här utgöra sprickorna alltså ett mycket svårt fel, som undvikes ge- 

 nom höstfällningen. 



2) Sågtimmer: Sprickorna göra, om de äro svåra, det sågade virket 

 mindre hållbart. Mycket öppna sprickor föranleda därför kapning 

 av den sågade varan vid dess sortering. Vid flottningen, då virket 

 sväller, sluta sig sprickorna, men öppnas åter vid det sågade virkets 

 torkning. Blåyta, som finnes i själva stockarna, nedsätter värdet, 

 och virkespriset nedgår i regel med cirka 33 procent för »blåvara». 

 Blåytan föranleder .sämre torkning, då svampmyceliet är mycket hygro- 

 skopiskt. Därigenom torde virkets förstörande påskyndas genom andra 

 rötsvampar, som icke kunna angripa torrt virke. 



3) Slöjdvirke av lövträd skadas givetvis i hög grad genom sprickningen, 

 och man har vid vinteravverkning av björk gjort sig stor möda att 

 undvika sprickning, t. ex. genom ringbarkning. I stället uppkommer 



