OM LÄMPLIGASTK ÅRSTIDEN FÖR AVVERKXIXGENS UTFÖRANDE. 69 I 



dä den olägenheten, att virket bliver brunt och löst (barkbränt ) när- 

 mast den kvarsittande barken. 



Sprickigt lövträ kan ej användas till större bordskivor o. d., utan 

 de sprickiga delarna måste kapas och användas till mindre slöjd- 

 ändamål. 



4) Pappersved. Befintliga sprickor fyllas med barkfragment och slam 

 under ivältning och flottning, men de svälla småningom ihop. I 

 upplaget öppna de sig åter och emottaga eventuellt mera damm 

 o. d. vid vedens torkning. Den orenlighet, som finnes innesluten i 

 sprickorna, kan delvis falla bort under den huggna flisens ri.ssling, 

 men delvis sitter den k\ar, följer med i kokaren och förorenar pap- 

 peret. 



Blåyta får ej förekomma i allt för stor utsträckning i veden, dels 

 för färgens skull, dels på grund därav, att svamptrådarna skära av 

 fibern, så att den blir för kort, varigenom dels cellulosa förloras med 

 silvattnet, dels papperet försvagas. 



5) Kolved. Pretentionen på denna vara är endast, att den skall vara 

 torr. Om den skulle vara något sprickig eller blå, betyder detta just 

 ingenting. Men kolved, som avverkats på sådant sätt, att den 

 blånat, tager lättare upp fuktighet och är vanligen tyngre på hösten, 

 då kolning skall ske, än ved som icke är blå. 



Lövved är mycket svårtorkad, så att vinterfälld obarkad ved ax- 

 björk och i all synnerhet asp nästan förr ruttnar än torkar. Genom 

 fällning i juH på ovan angivet sätt bliver lövveden kolningsbar redan 

 samma år. 



Höstfällningen medför alltså stora allmänna fördelar i avseende å vir- 

 keskvaliteten för de flesta ändamål. Har virket en gång blivit torrt 

 utan att drabbas av sprickor eller blåyta, så är ingen anledning antaga, 

 att dylika fel sedan skola uppkomma, om virket fortfarande skyddas för 

 fuktighet. Dessa fel bero just på, att torkningen försiggår under ogynn- 

 samma förhållanden. 



Det synes således alldeles visst, att om man vill särdeles väl bevara 

 ett virkesparti för sprickor och blåyta eller vill hava det snart torrt, så 

 faller man det på hösten och låter det ligga i riset. 



Då emellertid som nämt den egentliga orsaken till de gynsamma 

 förhållanden, som inträda med det höstfällda virket, är den omständig- 

 heten att fuktigheten i stammarne avlägsnas genom barrens transpira- 

 tion, sä är det härmed klart, att man icke genom höstfällning kan ge 

 flytförmåga åt träd, som torkat på rot, »syrtallar» o. d., ty sådana träd 



