OM LÄMPLIGASTE ÅRSTIDEN FOR AVVERKNINGENS LTFCJRANDE. 693 



ning, medan däremot toppar av vinterfälld tall äro synnerligen begär- 

 liga. Toppar av vinterfälld gran angripas av granbarkborren, men myc- 

 ket mindre gärna än t. ex. vanliga vindfällen. 



Med anledning härav måste man antaga, att höstfällningen bidrager 

 till minskning av insektstammen. 



Beträtiande faran av en genom friställning ökad transpiration, sa torde 

 denna vara mindre, om träden hava en mot den ökade transpirationen 

 svarande ökad vattenmängd att avgiva. Men detta är icke fallet efter vinter- 

 gallring. Som bekant upptaga träden på hösten efter tillväxtens av- 

 slutande en betydande mängd vatten, som fortledes genom de allra 

 yttersta årsringarna, men magasineras i splinten och alldeles fyller den- 

 samma, om tillräckligt med vatten finnes tillgängligt i jorden. Det upp- 

 tagna vattenförrådet, som bevaras över vintern, är det som i första 

 hand transpireras av barren på våren och försommaren, dä temperaturen 

 bliver nog hög för vegetationens begynnande. Men i täta bestånd, sär- 

 skilt torra är, finnes anledning antaga, att de enskilda trädens \atten- 

 förråd på hösten bliver ringa och alltför ringa, i synnerhet om skogen 

 under vintern utglesnas, så att avdunstningen på våren bliver mycket 

 större än träden förut varit vana vid. Om avdunstningen drives så 

 långt, att trädet ej medhinner eller icke förmår skatta vatten till den- 

 samma, bör det ej vara förvånande, om det råkar i ett sjukligt till- 

 stånd och att bestånden under sådana förhållanden kunna duka under 

 för insektsangrepp. 



Ett annat bliver förhållandet vid höstfällning, ty genom densamma 

 lämnas de efter avverkningen kvarvarande träden tillfälle att rikligare 

 än sedvanligt fylla sitt vattenförråd, så att detta motsvarar den ökade 

 transpiration, som nästkommande vår på grund av den glesare ställ- 

 ningen är att emotse. 



Ett på mitt föranstaltande utfört ai>veykningsföysdk i en tätt sluten 

 90-årig granskog styrker dessa antaganden, som lågo till grund för 

 försökets planläggning. 



A en provyta vid Amots bruk i Gävleborgs län avverkades i augusti 

 månad år igoS ungefär halva kubikmassan. Sedan fälldes den 15 april 

 1909 den å provytan kvarvarande skogen, som omedelbart apterades 

 till timmer och massaved samt framkördes och vägdes. 



Samtidigt fälldes i den slutna granskog, varav provytan uttagits, ett 

 parti träd av i övrigt samma beskafifenhet ; dessa träd apterades som de 

 förra, framkördes och vägdes. ^ 



* Dessa försök över\akades av forstmästaren C. Brkithoi.tz. 



