OM LÄMPLIGASTE ÅRSTIDEN FÖR AVVERKNINGENS UTFÖRANDE. 695 



den fällas och få ligga minst en månad i riset. I olika avseenden och 

 för olika trädslag varierar såväl själva tillvägagångssättet som betj-delsen 

 av detsamma. Särskilt märkes: 



i) ur trarisportsyjipunkt 



att frodväxt barr- och lövskog minska vikten så avsevärt, att full 

 tlottningsbarhet uppnås, åtminstone om flottningen avslutas under 

 första liälfttn av augusti månad eller tidigare, och järnvägsfrakten 

 nedgår avsevärt, i jämförelse med fraktkostnaden för vinteravverkat 

 virke av samma slag; 



2) ur arbetartillgåtigens synpunkt 



att en nyttig förlängning av den årliga avverkningstiden åstadkom- 

 mes, varigenom en viss avverkning kan bedrivas med ett mindre an- 

 tal arbetare, vilka därigenom beredas arbete så gott som hela året 

 och alltså kunna bliva bofasta. Ur denna synpunkt kan tillvägagångs- 

 sättet med fördel användas för all skog\ 



3) ur kvalitetssynpunkt 



att alla rimliga krav på frihet från sprickor och blå\-ta genom höst- 

 fällningen tillfredsställas. Sannolikt är, att virket även blir motstånds- 

 kraftigt mot röta, särskilt för i jorden nedslagna pålar, då sprick- 

 frihet är ett huvudvillkor härför; 



4) ur biologisk synpunkt 



att vid gallring den kvarvarande skogens trevnad sannolikt höjes 

 genom höstfällningen. 



Den uppställda frågan bör alltså besvaras sä, att man vid sidan av 

 vinteravverkningen, som icke kan undvaras, även lämpligen kan an- 

 vända höstfällning, särskilt i vissa fall, då densamma visat sig synnerhgen 

 ändamålsenlig. Den utsträckning, i vilken detta kan och bör ske. beror 

 av skogens beskaffenhet, transportmedlen och arbetartillgången. Dock 

 ma framhållas, att de ovan åberopade försöken icke kunna anses av- 

 görande för alla skilda förhallanden, varför det alltid är att tillråda, att 

 lokala försök utföras, innan större avverkningar av ungskog genom höst- 

 fällning företagas. 



