SKOGSVARDSFÖRENIXGENS TIDSKRIFT 1 9 1 4. H. 12. 



Årstidens inverkan på flottgodsets 

 flytförmåga. 



Av Ernst Andersson'. 



Enligt den allmänna meningen hos personer, som sysslat med timmer- 

 flottning, försiggår den huvudsakliga sjunkningen antingen tidigt på 

 våren eller på hösten, medan sjunkningen däremot är mindre under 

 sommaren. Denna åsikt skulle kunna tänkas vara en missuppfattning 

 av det kända förhållandet, att det mesta sjunktimret återfinnes vid ut- 

 körningsplatserna och vid skiljeställena. Detta förhållande är emellertid 

 naturligt, då timret ligger stilla längre tid på dessa ställen än på andra. 

 Även om således sjunkningen vore jämnt fördelad pr tidsenhet under 

 hela flottningssäsongen, skulle förekomsten av sjunktimmer vara störst på 

 nämnda ställen. En annan orsak till den större sjunktimmermängden 

 vid utkörningsplatserna är, att en del virke har en specifik vikt, som 

 är större än i redan vid utkörningen, och detta \irke sjunker således 

 så snart det kommer i vattnet. 



En del iakttagelser över sjunkningen resp. flytförmågan hos ett mindre 

 parti frodvuxet virke i flottleden Amungen — Hosjö visar emellertid, att 

 den uppfattningen är riktig, att sjunkningen är störst under hösten och 

 våren och minst under sommaren även pr tidsenhet räknat. Sjunkningens 

 allmänna förlopp kan anses tämligen sant framställd av kurvan (fig. i), 

 av vilken antalet sjunkna stockar pr i,ooo st. flottgods under perioder 

 av 2 veckor, framgår för ett timmerparti i nämnda flottled. 



Sjunkningen är rätt stor och visar att man här har att göra med 

 frodvuxet virke, men vad som väcker största uppmärksamheten är icke 

 denna omständighet, utan den, att sjunkningsfrekvensen först avtagit 

 och sedan tilltagit. Kurvans förlopp från den 20 juli är icke förvånande, 

 då timret tydligen upptager allt mera vatten, bliver allt tyngre, och 

 en del slutligen sjunker. Men förvånande är, att detta förlopp icke vid- 

 tagit redan från början, utan sjunkningen under en viss period är i av- 

 tagande och sedan minimal en tid för att vid höstens inträde åter stegras. 



Då man har att göra med ett timmerparti, som till en del består av 

 timmer, som på grund av sin kärnvedhalt icke kan sjunka, och till en 

 annan del, av löst virke, som småningom måste sjunka, så kan det 

 tänkas, att sjunkningen vore jämn eller stadd i avtagande från början. 



