OM AVTORKNING OCH AVVERKNING I NORRLANDSSKOGARNA. 813 



Vid skogsräkningen 19 13 gjordes märken med järn i barken, så att ingen 

 tvekan kunde vid årets utsyningstillfälle förefinnas, att nämnda torra träd i 

 år förut upptagits såsom »växande». 



Även om den genomsnittliga avtorkningen endast är hälften så stor, i vilket 

 fall avverkningen nätt och jämnt motsvarar avtorkningen, så är likväl den första 

 siffran, 2,s kbni. pr liar och år, ingalunda a priori oninlig. Större delen a\- 

 Råberg synes nämligen vara bevuxen med samma torkande överåriga blan- 

 dade tall- och granskog, i tekniskt avseende ännu synnerligen »vacker», som 

 årets stämplingstrakt. Virkesförrådet är för Lappmarks-förhållanden synner- 

 ligen stort: 90 ä 100 kbm. per har produktiv mark i genomsnitt. Med ett 

 års hygge på 3 har produktiv mark tillåta de av Domänstyrelsen tillämpade skogs- 

 vårdsprinciperna skogsägaren att genomavverka denna värdefulla, oväxtliga, 

 torkande skog på 80 år! Om årshygget blir 4 hektar, tager samma proce- 

 dur 60 år! Detta är ett exempel bland mänga på rad vederbörande kalla för 

 » iithållig hnshållningTi . 



Avsöndring från Granträsk littera G. 



Skiftet räknades år 1908, erhöll torrskogsutsyning 1911. Tidslängden — 

 3 år — mellan dessa förrättningar var icke längre, än att vid den senare 

 någorlunda exakt (med ledning av de märken, som vid skogsräkningen åsatts 

 träden) kunde avgöras, vilka träd torkat efter 1908. Deras antal befanns 

 vara 14 % av hela antalet torrträd med en kubikmassa av 46,20 kbm., mot- 

 svarande en avtorkning av 0,35 kbm. pr hektar och är. 



Det synes mig, som om man har rätt att draga följande slutsats av ovan- 

 stående: Även om man såsom Herr Hammarstrand är av den åsikten, att 

 den torra skog, som avverkats å ifrågavarande byar, till betydande del ut- 

 göres av träd, som torkat före den tid, då dessa trakters torrskog började 

 exploateras, är det dock obestiidligt, att detta förråd av sedan gammalt torr skog 

 får ett betydande årligt tillskott. Herr Hammarstrand erkänner, att den »be- 

 stående ordningens brister äro tydliga». Han föreslår också »i väntan på 

 normalskogen» att stämpla »hårt» såsom ett sätt att inskränka avtorknin- 

 garna. Sättet är utan tvivel endels rätt men har det felet att endast beröra 

 stämplingarnas kvalitativa beskaffenhet. Om kvantiteten nämner han intet. 

 Jag tror, att man måste tillgripa såväl hårda stämplingar som flerdubblade 

 stämplingsbelopp. Jag delar fullt Herr Hammarstrands mening om olämp- 

 ligheten av 3årsutsyningarnas uttagande i form av plockhuggning. Jag tror, 

 att, när nödvändigheten att starkt öka utsyningsbeloppen i Lappmarken (av- 

 verkningsrätter undantagas härifrån) även blivit klar för Domänstyrelsen, dessa 

 utsyningar komma att uttagas dels såsom verkliga föryngringshuggningar (3-års 

 utsyningar) dels såsom plockhnggningar, över hela eller större delar av skiftet 

 periodvis återkommande, av den skog, som undergår kvalitetsförsämying. Dessa 

 huggningsformer böra icke utesluta utan tvärtom komplettera varandra. 



Som skäl mot en forcering av avverkningarna anför Herr Hammarstrand 

 »lappmarksbondens ringa förmåga att förvalta och förkovra större penninge- 

 belopp». Det är möjligt, att Domänstyrelsen har samma uppfattning. Det 

 måste dock vara något ologiskt i en sådan tankegång, då denna statens om- 

 tanke om vissa medborgare leder till vanvård av deras egendom. Skall ut- 

 syningstvång och förmynderskap bibehållas, så synes förmyndarens första plikt 

 vara att tillse, att myndlingarnas kapital icke förminskas. Flera utvägar till 

 åstadkommande av rationell exploatering av vård av här ifrågavarande skogar 



