NY IT LAGSTIKTNMNGSFÖRSLAG FÖR l.APPMARKSSKOGARNA. II 



Sätt synes vida bättre än att spara ruttnande och döende skogsförråd in natura i 

 avvaktan på, att nya generationer skola komma och avhämta sin beskärda del av så- 

 dana tillgångar. 



Kommittén har ansett, att den nuvarande ägaren bör åläggas att vidtaga skogs- 

 vårdsåtgärder i de fall, då marktäckets beskaffenhet, försumpning och brist på dug- 

 liga fröträd göra direkta åtgärder nödvändiga. På sådana ställen, där således själv- 

 föryngring icke är möjlig, skulle erhållandet av utsyning göras beroende av, att er- 

 forderliga direkta föryngringsåtgärder vidtagas. Vidare har kommittén ansett, att på 

 andra ställen de åtgärder av skogsägaren, som vidtagas till påskyndande av för- 

 yngringen, böra föranleda en ökning av avverkningen. Och slutligen har kommittén 

 ur skogsvårdssynpunkt föreslagit nya stadganden, nämligen om skogsvårdsavgifters 

 utgörande ävensom att ifrågavarande skogar skola stå under visst överinseende av 

 skogsvårdsstyrelse. 



Dessa förslag kunna möjligen anses lämpade och tillräckliga för en skogsvård 

 med den hittillsvarande ringa avverkningsintensiteten. Den ökning i avverkningen, 

 som föreningen vill föreslå, förutsätter dock kraftigare garantier för återväxten, 

 hälst som det kan tänkas, att en ökad avverkning medför större svårighet för för- 

 yngringen och antagligen även större föryngringskostnader. 



Om man bortser från bolagen, måste erkännas, att den enskilde skogsägarens 

 intresse för åstadkommandet av återväxt icke är stort, då han ju själv sällan får 

 skörda frukterna av ett på återväxten nedlagt arbete; än mindre måste hans intresse 

 bliva, då han ser, att den lagstadgade skötseln går ut på att till en avlägsen framtid 

 spara skog, som längesedan bort vara avverkad. Den omständigheten, att återväxten 

 icke blir fullt tryggad, medför nu i många fall, att en hemmansägares arv av ruttnande 

 eller torr skog kommer att åtföljas av brist på återväxt å trakter, som avverkats av 

 hans företrädare. 



För att skogsproduktionen med visshet skall förbättras fordras således med 

 nödvändighet, icke blott att den övermogna skogen avverkas, utan även att ny skog 

 uppdrages, i den mån sådan icke infinner sig genom självsådd. Dessutom, när man 

 kommit därhän, att skogarna bliva föremål för en kraftigare avverkningspolitik, kunna 

 medel, som därigenom frigöras, även användas för utdikning av försumpade marker 

 eller myrar, varigenom hemmanets produktiva skogsareal förstoras. 



Såväl genom effektivt bedrivna föryngringsåtgärder som genom markförbättrings- 

 åtgärder av här omnämnt slag bör hemmanets värde kunna höjas högst avsevärt, 

 och sålunda skulle en blivande ägare i detta förhöjda värde finna en ersättning för 

 en inträdd sänkning i skogsavkastningen. 



Under de kommande 4Q åren torde, om alla ur skogsvårdens synpunkt nödiga 

 avverkningar företagas, avkastningen komma att i runt tal fördubblas, jämfört med det 

 belopp, som enligt nuvarande grunder för avverkningsberäkningen med tillämpning av 

 normal omloppstid erhålles utan förhöjning. Såsom utgångspunkt för en beräkning 

 av det belopp, som en skogsägare lämpligen bör anslå till kultur- och markförbätt- 

 ringsåtgärder, må åberopas domänstyrelsens hittillsvarande praxis i fall, då ökad 

 avverkning av skadad skog beviljats. Därvid har i allmänhet bestämts, att skogs- 

 ägaren emot denna ökade avverkning skolat verkställa sådana åtgärder till belopp, 

 motsvarande halva avverkningsvinsten på förhöjningen. Då den fördelning av av- 



